ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/10510/24                                                Головуючий суддя І інстанції Вітюк Р. В.
Провадження № 33/818/462/25                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року                                                         м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Слинько В.В. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, 605 гривень 60 копійок.
Постановою встановлено, що ОСОБА_1 28.10.2024 о 22:49 год. в м. Харкові по вул. Кисловодська, буд. 18, водій керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ у лікаря-нарколога, водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, під впливом канабіноїдів.
Відповідно до висновку № 3078 КНП "Обласна клінічна наркологічна лікарня" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди). Дата і точний час огляду 28.10.2024 о 23 год. 20 хв.
Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Слинько В.В. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити. 
Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку апелянта, матеріали справи не містять відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відомості відеозапису не можуть буди оцінені судом, оскільки цей відеозапис не є безперервним. Відеозапис дзвінку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не свідчить, на думку сторони захисту, про те, що цей дзвінок відбувається саме ОСОБА_1 . За таких обставин, захисник вважає протокол, складений відносно ОСОБА_1 безпідставним та незаконним.
В судове засідання для розгляду апеляційної скарги адвоката Слинько В.В. сторона захисту не з`явилася. Про місце, день та час її розгляду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені належним чином, а саме засобами телефонного зв`язку (телефонограмою (а.с. 77). Разом з тим, відповідно до доповідної секретаря судового засідання Гуржій І.В. стороні захисту також роз`яснено про необхідність дотримання принципу розумних строків при розгляді цієї справи, які спливають (а.с. 78). Крім того, з відомостей довідки про доставлення повідомлення у додаток «Viber», сформованої відповідно до вимог Порядку надсилання повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.1.2023 року № 28 вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Фадєєв О.П. отримали судову повістку про виклик в електронній формі у зазначеному застосунку.
Разом з цим належить зазначити, що судові повістки як у письмовій, так і в електронній формі раніше направлялись цим учасникам справи, а апеляційний розгляд неодноразово відкладався у зв`язку із надходженням на адресу апеляційного суду заяв від сторони захисту про відкладення розгляду справи (а.с. 64, 67, 75). За таких обставин, обраний спосіб сповіщення учасників справи слід вважати прийнятним для сторони захисту.
Як зазначає у своїх правових Велика Палата Верховного Суду (справа №800/547/17), направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок судів «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника справи про судове засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…).
У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічної думки в цій справі притримується і суд апеляційної інстанції, зважаючи також і на те, що в Україні на час розгляду справи діє режим воєнного стану. При цьому учасники справи згідно та у спосіб, передбачений ст. 294 КУпАП, мають право на відкладення розгляду їх справи за умови завчасного сповіщення про це суду за умови надання доказів поважності відкладення судового засідання.
З відомостей, які є наявними в матеріалах справи вбачається, що розгляд апеляційної скарги у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 неодноразово відкладався за заявами сторони захисту, що свідчить про її обізнаність про існування ініційованого нею провадження, а також те, що Харківський апеляційний суд використав усі можливі способи сповіщення всіх учасників справи. 
Поряд з цим, жодних обґрунтованих заяв чи клопотань в будь-який зручний для учасників справи спосіб (листів, електронних повідомлень) до суду апеляційної інстанції станом на 14.04.2025 року не надходило.
За таких обставин, Харківський апеляційний суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу адвоката Слинько В.В. за відсутності належно повідомлених учасників справи в межах поданої апеляційної скарги та відомостей наявних у матеріалах справи.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 166302 від 04.11.2024, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 28.10.2024 о 22:49 год. в м. Харкові по вул. Кисловодська, буд. 18, водій транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ у лікаря-нарколога, перебуває у стані наркотичного сп`яніння, під впливом канабіноїдів. Відповідно до висновку № 3078 КНП "Обласна клінічна наркологічна лікарня" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди). Дата і точний час огляду 28.10.2024 о 23 год. 20 хв.
Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №166302 від 04.11.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «не з`явився, був повідомлений належним чином», що свідчить про те, що у зазначені місце та час проведення процесуальних дій, а саме складання протоколу ОСОБА_1 не з`явився. (а.с.1).
Відомостями висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння водія від 31.10.2024 за №3078 встановлено, що ОСОБА_1 , перебував в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди та бензодіазепіни (а.с. 6). 
Відповідно до відомостей довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП О. Кірічек, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_1 від 16.01.2016 року, а тому тому не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .
З відомостей повідомлення про запрошення до підрозділу поліції вбачається, що ОСОБА_1 було запрошено за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, для складання адміністративного матеріалу, а також повідомлено, що у разі його неявки у зазначений час та наявності підстав, відносно водія буде складено протокол про адміністративну відповідальність за відсутності ОСОБА_1 . У запрошенні наявний підпис особи, яка притягається до відповідальності, що свідчить про обізнаність цієї особи щодо часу проведення відповідної процесуальної дії.
Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданого до протоколу ЕПР1 № 166302, встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено за те, що під час керування на автомобілі не працювала підсвітка номерного знаку. Виявивши ознаки наркотичного сп`яніння, водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Водій ОСОБА_1 виконав вимогу поліцейського та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, добровільно надавши біологічне середовища для проведення біологічного дослідження. У зв`язку з тим, що результат проведеного огляду не було надано для ознайомлення в день проведення огляду, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було запрошено за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, для складання протоколу про адміністративне правопорушення у випадку отримання позитивного результату проведеного огляду на стан сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на їх дії до безпосереднього керівництва цих осіб з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП), зокрема протокол про адміністративне правопорушення, висновок лікаря-нарколога та інші. Також стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Разом з цим, матеріали справи не містять відповідних відомостей, які свідчать про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника в цій частині.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять відомостей керування ОСОБА_1 є безпідставними, необгрунтованими та спростовуються відомостями відеозапису.
З відомостей відеозапису вбачається, що автомобіль сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 рухається в темний час доби. Цей автомобіль було зупинено у зв`язку із непрацюючою підсвіткою номеру. За кермом цього автомобілю був водій на ім`я ОСОБА_1 , особу якого встановлено за посвідченням водія, відомості про яке внесено до протоколу про адміністративне правопорушення. Такі дії працівника поліції узгоджуються з вимогами ст. 252 КУпАП згідно, яких орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відомостей, які давали б підстави вважати дії поліцейського протиправними та такими, що не відповідають дійсності матеріали справи не містять. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, необґрунтованими та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що відомості відеозапису не можуть бути оцінені у цій справі, оскільки відеозапис не є безперервним, а також відзнятий за допомогою невідомих пристроїв є необґрунтованими та суб`єктивними з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.
Матеріали цієї справи містять усі відомості, які працівники поліції, а також особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник вважали за необхідне до них долучити. 
Зокрема неспростовані відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також відеозапису та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння у своїй сукупності свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції, які провели визначену законом правову процедуру щодо виявлення у водія стану сп`яніння.
Таким чином, матеріали справи містять усі необхідні та достатні відомості, які оцінюються судом апеляційної інстанції у їх сукупності та дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння за вказаних у протоколі обставин.
Оцінюючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння. 
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.9 «а» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Пунктом 1. 9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Слинько В.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков