ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року	Львів	Справа № 380/21704/24 пров. № А/857/5800/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Кузьмича С. М., Ніколіна В. В., 
з участю секретаря судового засідання –      Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі №380/21704/24 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції – Гавдик З. В.,
дата ухвалення рішення – 09 грудня 2024 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів, 
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                    в с т а н о в и в:

Позивач – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача – Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 09 жовтня 2024 року у розмірі 5100 грн у виконавчому провадженні №64135573.

Рішенням Львівського окружного адміністративни суду від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. 

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідачем протиправно прийнято постанову накладення штрафу від 09 жовтня 2024 року у розмірі 5100 грн у виконавчому провадженні №64135573, оскільки після набрання законної сили рішенням суду у справі №380/1078/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виконано таке рішення в добровільному порядку, а саме: внесено відомості про сина заявника – ОСОБА_1 у Реєстр осіб, які мають право на пільги. Вказує, що оскільки Реєстр не введений в експлуатацію, відповідно, пенсійний орган не може сформувати та надати витяг з Реєстру щодо відомостей ОСОБА_1 . Зауважує, що витяг із Реєстру може сформуватися на запит пільговика ( ОСОБА_2 ) із накладенням кваліфікованого цифрового підпису для того, щоб переконатися чи внесено відомості про сина у Реєстр. Таким чином, пенсійним органом здійснено всі необхідні дії щодо виконання рішення суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2024 року відповідач, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” у ВП № 64135573 виніс спірну постанову про накладення штрафу за невиконання без поважних причин виконавчого листа №380/1078/20 виданого 12 січня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_2 від 04 листопада 2019 року про включення в ЄДАРП сина - ОСОБА_1 , в якій зазначено: 
Постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 04 січня 2024 року замінено боржника у виконавчому провадженні ВП №64135573 з Комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова (адреса: 79049, м. Львів, просп. Червоної Калини, буд.66, код ЄДРПОУ: 25258931) на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ: 13814885, адреса: 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10).
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 31 липня 2024 року №8915/61-24 додатково повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення суду у справі №380/1078/20 боржником внесено відомості про особу з інвалідністю ОСОБА_2 до Реєстру (зокрема особова справа особи з інвалідністю II групи внаслідок війни ОСОБА_2 передана від органу соціального захисту до органу Пенсійного фонду України із кількістю осіб, на яких нараховуються пільги - дві особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ).
Боржником зазначено, що з 01 січня 2023 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та користується 100% знижкою на оплату житлово-комунальних послуг як особа з інвалідністю II групи внаслідок війни.
Однак згідно з резолютивною частиною рішення суду боржник зобов`язаний прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_2 від 04 листопада 2019 року про включення в ЄДАРП сина - ОСОБА_1 . В цій частині рішення суду не виконано. Згідно з заявою стягувача від 24 вересня 2024 року, що надійшла 30 вересня 2024 року на адресу Відділу, встановлено, що боржником рішення суду не виконано.
Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України “Про виконавче провадження” для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
На день винесення постанови у виконавця відсутні будь-які заборони щодо вчинення дій примусового характеру, а саме: накладення штрафу за невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій про встановлення відстрочки чи розстрочки виконання, передбачені Законом України “Про виконавче провадження”.
Згідно з ч.4, 5 ст.19 Закону України “Про виконавче провадження” сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, до обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
За змістом ч.2 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторі ого невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Ураховуючи викладене, керуючись ст.63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії на боржника накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем правомірно прийнято постанову від 09 жовтня 2024 року про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, оскільки на дату прийняття спірної постанови про накладення штрафу належні та допустимі докази виконання позивачем згаданого рішення суду в частині саме: “прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_2 від 04.11.2019 про включення в ЄДАРП сина - ОСОБА_1 ” відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Ч.3 ст.14 КАС України передбачає, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.
Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.
Зокрема, ч.1 ст.18 вищезазначеного Закону №1404-VIII передбачає, що Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Згідно з п.1 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Відповідно до п.16, п.18 вищезазначеної статті  виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч.1 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі №380/1078/20 зобов`язано Комісію з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_2 від 04 листопада 2019 року про включення в ЄДАРП сина - ОСОБА_1 .
12 січня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №380/1078/20 про зобов`язання Комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_2 від 04 листопада 2019 року про включення в ЄДАРП сина - ОСОБА_1 .
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15 січня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №64135573.
Листами від 01 лютого 2021 року та 05 лютого 2021 року боржником надано копію витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова, згідно з якою рішення комісії від 19 січня 2021 року доповнено пунктом 3, яким відмовлено у включенні в ЄДАРП сина - ОСОБА_1 .
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду з питань заміни сторони виконавчого провадження від 23 листопада 2023 року у справі № 380/1078/20 замінено боржника у виконавчому провадженні ВП №64135573 у справі №380/1078/20 з Комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова (адреса: 79049, м. Львів, просп. Червоної Калини, буд.66, код ЄДРПОУ: 25258931) на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ: 13814885, адреса: 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10).
04 січня 2024 року державним виконавцем на адресу боржника - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області скеровано вимогу щодо виконання рішення суду.
17 січня 2024 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь №7620 від 15 січня 2024 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 необхідно звернутися до сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду України та подати документи, необхідні для внесення до Реєстру інформації. 
19 лютого 2024 року лист про необхідність подачі документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області стягувачу ОСОБА_2 скеровано повторно, оскільки для подачі заяви про включення до Реєстру інформації про пільговиків, заява повинна відповідати встановленій законодавством формі.
08 квітня 2024 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла додаткова відповідь від 05 квітня 2024 року №54836 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зі змісту якої вбачається, що відомості про сина особи з інвалідністю II групи внаслідок війни ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , 25 березня 2024 року внесено до Реєстру осіб які мають право на пільги.
За змістом п.9 Положення “Про Реєстр осіб, які мають право на пільги” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 29.01.2003 № 117 оброблення та захист персональних даних, інших реєстрових даних та інформації в Реєстрі здійснюються в рамках функціонування Єдиної системи та відповідно до Законів України “Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах”, “Про захист персональних даних”, “Про публічні електронні реєстри”. Пільговик має право на: отримання інформації про наявність запису в Реєстрі стосовно нього, порушення цілісності реєстрової інформації, а також про запити будь-яких осіб щодо інформації про нього, яка зберігається в Реєстрі, із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи засобами мобільного зв`язку чи в інший спосіб на запит особи.
18 липня 2024 року виконавцем було скеровано вимогу про надання в термін десять днів з моменту отримання вимоги Витягу із Реєстру осіб, які мають право на пільги з моменту внесення сина стягувача до Реєстру по день отримання вимоги.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 31 липня 2024 року №8915/61-24 повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення суду у справі №380/1078/20 боржником внесено відомості про особу з інвалідністю ОСОБА_2 до Реєстру (зокрема особова справа особи з інвалідністю II групи внаслідок війни ОСОБА_2 передана від органу соціального захисту до органу Пенсійного фонду України із кількістю осіб, на яких нараховуються пільги - дві особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) (а.с.44-46).
Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 від 24 вересня 2024 року, направленої на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 повідомив виконавця, що боржником рішення суду не виконано, оскільки його син - ОСОБА_1 не включений до Реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с.53).
При цьому, покликання пенсійного органу на те, що ОСОБА_2 , із січня 2023 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та користується 100% знижкою на оплату житлово- комунальних послуг, як особа з інвалідністю другої групи внаслідок війни в межах норм передбачених для двох осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не взято виконавцем до уваги, оскільки згідно з резолютивною частиною рішення суду боржник має прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_2 від 04 листопада 2019 року про включення в ЄДАРП (Реєстр осіб, які мають право на пільги) сина - ОСОБА_1 , однак не йдеться про отримання стягувачам пільг.
Щодо доводів апелянта про те, що ним виконано рішення суду в межах резолютивної частини рішення та внесено сина заявника - ОСОБА_1 до Реєстру осіб, які мають право на пільги, то такі колегія суддів не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих обставин пенсійним органом не подано.
Покликання апелянта на те, що Реєстр не введений в експлуатацію та надати інформацію про внесення до нього сина ОСОБА_2 неможливо, колегія суддів вважає суперечливими, і таким, що не співвідносяться із листом ГУПФ України у Львівській області від 05 квітня 2024 року.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем правомірно прийнято постанову від 09 жовтня 2024 року про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, оскільки на дату прийняття спірної постанови про накладення штрафу належні та допустимі докази виконання позивачем згаданого рішення суду в частині саме: “прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_2 від 04 листопада 2019 року про включення в ЄДАРП сина - ОСОБА_1 ” відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 268, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

                                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі №380/21704/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 26 березня 2025 року.