ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/20076/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
секретарі судового засідання Жмуренко В.В.,
за  участі представників позивача Портянко Г.А., Єжихіна А.В.,
представника відповідача Ярмолич К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління  ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/20076/24 (головуючий суддя першої інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ТЕРАНЕТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 23.07.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС в Дніпропетровській області  №46754/6/04-36-04-07-20 від 28.06.2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи-юридичної особи ТОВ «ІСП ТЕРАНЕТ»;
- зобов`язати  відповідача вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «ІСП ТЕРАНЕТ» як платника єдиного податку третьої групи, 5 відсотків з 01.07.2024 року та включити його до реєстру платників єдиного податку.
В обґрунтування позову зазначено, що спірне рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання щодо видів діяльності, неповно застосовано норми податкового законодавства, відсутнє обґрунтування мотивів. Одним із видів діяльності позивача є код КВЕД 61.90: інша діяльність у сфері електрозв`язку (основний). Проте із переліку, який включає в себе даний код, позивач здійснює лиш один вид  надання доступу до мережі Інтернет через мережі, встановлені між клієнтами та інтернет-провайдерами, що не належать або контролюють ISP. При цьому, надаючи послуги, класифіковані 61.90 КВЕД, жодним із видів господарської діяльності, зазначених у абз. 8 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПКУ позивач не займається та не заявляв намірів займатись. Наявність виду діяльності за даним кодом не може бути критерієм визначення заборонених для застосування на Єдиному податку видів господарської діяльності, оскільки, крім зазначених у абз. 8 видів господарської діяльності, кодом визначені види, які не заборонено для застосування на єдиному податку. Так, контролюючий орган у спірному рішення у якості критерію для виявлення обмежень за абз.8 використав не здійснення конкретних видів діяльності, прямо вказаних у ПКУ, а здійснення всього класу 61.90 КВЕД, до якого, крім багатьох інших видів, входять перелічені у абз.8 ст.291.5.1 ПКУ види діяльності. Зазначено, що обмеження перебування на Єдиному податку згідно із абз.8 п.п.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПКУ стосується виключно тих суб`єктів, які безпосередньо здійснюють саме види діяльності прямо передбачені у ПК: Поштовий зв`язок, Телефонний зв`язок, Діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. 

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області за №46754/6/04-36-04-07-20 від 28.06.2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи-юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ТЕРАНЕТ».
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ТЕРАНЕТ» як платника єдиного податку третьої групи, 5 відсотків з 01.07.2024 року та включити його до реєстру платників єдиного податку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про  відмову  в  задоволенні  позовних  вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини  справи, оскільки відповідно до інформаційних баз даних ДПС України вид економічної діяльності 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» визначено у позивача основним. Здійснюючи господарську діяльність за КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку», позивач не може перебувати на спрощеній системі оподаткування. Вказує, що анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи-позивача здійснено контролюючим органом згідно вимог чинного законодавства, оскільки позивачем провадиться діяльність, яка не дає можливості застосовувати спрощену систему оподаткування. Також скаржник акцентував увагу  на тому, що після набрання чинності Законом №1089 платники єдиного податку-юридичні особи при постачанні електронних комунікаційних  послуг не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а положення вказаного Закону №1089 визначають, що суб`єкт господарювання, який є оператором одночасно є і постачальником комунікаційних послуг.
Позивач подав додаткові пояснення, в яких, з посиланням на позицію, викладену у позовній заяві, просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСП ТЕРАНЕТ» (ЄДРПОУ 39454768) є суб`єктом господарювання та платником єдиного податку третьої групи, ставка 5 відсотків від доходу. Видами економічної діяльності за КВЕД є 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку (основний), 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування, 62.01 Комп`ютерне програмування, 62.02 Консультування з питань інформатизації; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність (а.с.27).
Відповідач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим  органом  встановлено, що Товариство ТОВ «ІСП ТЕРАНЕТ» не має підстав для перебування в реєстрі платників єдиного податку третьої групи, про що 25.06.2024 року складено акт №45118/04-36-04-07/39454768 про порушення ТОВ «ІСП ТЕРАНЕТ»  п.291.5 ст. 291 ПК України (а.с.11-13).
Згідно акту позивач не може бути платником єдиного податку третьої групи, оскільки здійснює діяльність, пов`язану з наданням послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.
Контролюючим органом 28.06.2024 року прийнято рішення №467554/6/04-36-07-20 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ТОВ «ІСП ТЕРАНЕТ» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.07.2024 року (а.с.14-16). 
Не погодившись з  рішенням податкового органу, позивач оскаржив  таке  рішення  до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
          Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює    Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Глава 1 розділу XIV Податкового кодексу України регулює питання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.
Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
Згідно із пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Згідно із пунктом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.
Суд звертає увагу на те, що аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених  Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України можливе лише під час проведення перевірок.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Апеляційний суд вказує, що предметом спору у цій справі є правомірність прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ТЕРАНЕТ», як платника єдиного податку.
Підставою прийняття відповідачем такого рішення стали висновки акта правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування ТОВ «ІСП ТЕРАНЕТ» про те, що вказане товариство немає підстав перебування в реєстрі платників єдиного податку третьої групи.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від                  21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення.
Зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що Верховний Суд при розгляді подібних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26 лютого 2019 року у справі №805/1396/17-а, від 05 лютого 2019 року у справі №805/206/17-а, від 24 січня 2019 року у справі №813/1346/18, від 05 червня 2018 року у справі №813/4266/17).
Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки позивача, а акт від 25.06.2024 року, за результатами  якого прийняте спірне рішення взагалі не містить інформації щодо виду та підстав перевірки.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків затверджений наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року №727, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745 (далі - Порядок №727).
Згідно  із підпунктом 1 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а                в разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.
Пунктами 3-5 зазначеного розділу Порядку №727 передбачено, що акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У ньому викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів. Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Суд наголошує на тому, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.
Про обов`язок деталізувати зміст виявлених порушень та необхідність відповідності такого опису вказаним висновкам про вчинене в акті перевірки акцентує увагу в численних рішеннях і Верховний Суд, зокрема в постанові від 26 червня 2023 року у справі №815/6819/14.
Суд звертає увагу на те, що в акті контролюючим органом зазначено, що згідно інформаційних баз даних ДПС України, у реєстраційних даних та у Реєстрі платників  єдиного податку серед видів господарської діяльності, обраних підприємствомТОВ «ІСП ТЕРАНЕТ» для  перебування  нас  спрощеній  системі  оподаткування,  зазначено  такий вид діяльності як «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» (_61.90).
Далі, в акті перевірки цитуються норми Податкового кодексу України, Закону України «Про електронні комунікації», Наказу Державного комітету статистики України від 23 грудня 2011 року №396 «Про затвердження Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності».
На підставі вказаного вище акту податковий орган дійшов до висновку, що Товариство немає підстав для перебування в реєстрі платників єдиного податку третьої групи та за рішенням контролюючого органу підлягає виключенню з Реєстру платників єдиного податку третьої групи з 01 липня 2024 року.
Суд звертає увагу на те, що акт перевірки на підставі якого прийнято спірне рішення, взагалі не відображає зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень. З описової частини акта перевірки не зрозуміло в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого  порушення.
Зміст акту від 25 червня 2024 року свідчить, що податковим органом не наведено жодного доводу, який би підтверджував здійснення позивачем господарської діяльності, яка не може здійснюватися  платниками єдиного податку першої - третьої груп.
В свою чергу, неповнота висновків акта перевірки, виключає можливість стверджувати про здійснення позивачем господарської діяльності, яка не може здійснюватися платниками єдиного податку першої - третьої груп.
Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що неповнота висновків акта перевірки  фактично унеможливлює здійснити аналіз правових норм в межах конкретних правовідносин.
Аналогічний  правовий  висновок  викладений  Верховним  Судом в  постанові  від 18 березня  2025  року  у  справі №160/21398/24.
Апеляційний  суд  враховує  висновки  вказаної  вище  постанови Верховного  Суду до  спірних  правовідносин   на  підставі  п.5  ст.242 КАС України.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про наявність  підстав  для  задоволення  позову та вважає за  можливе доповнити підстави задоволення позову, зокрема в частині дослідження питання про підстави та вид перевірки та обґрунтованості акта перевірки на підставі якого прийнято спірне рішення.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного  управління  ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/20076/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/20076/24 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.     
          Повний текст постанови складено 26 березня  2025 року.      

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко