Номер провадження: 22-ц/813/1096/25 
Справа № 522/10387/22
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Швидкої Марини Григорівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлани Володимирівни, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та їх скасування, визнання довіреностей недійсними, на рішення Приморського районного суду міста Одеси, постановлене під головуванням судді Ковтун Ю.І. 09 лютого 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Швидкої М.Г., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про визнання дій неправомірними та їх скасування, визнання довіреностей недійсними, в якій просила:
1. Визнати дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Швидкої М.Г. щодо посвідчення довіреностей, наданих ОСОБА_4 від 16.07.2012 року за №314 на ім`я ОСОБА_5 , від 24.09.2012 року за №423 на ім`я ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , від 08.10.2013 року за №607 на ім`я ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , від 11.04.2014 року за №178 на ім`я ОСОБА_2 , які були надані на підставі передоручення за довіреністю від 10.06.2012 року в інтересах ОСОБА_9 - неправомірними та їх скасувати.
2. Визнати довіреності від 16.07.2012 року за №314 на ім`я ОСОБА_5 , від 24.09.2012 року за №423 на ім`я ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , від 08.10.2013 року за №607 на ім`я ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , від 11.04.2014 року за №178 на ім`я ОСОБА_2 , надані ОСОБА_4 на підставі передоручення за довіреністю від 10.06.2012 року в інтересах ОСОБА_9 , посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. - недійсними.
3. Визнати дії приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Савченко С.В. щодо посвідчення довіреностей, наданих ОСОБА_4 від 14.07.2015 року за №1182 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , від 08.02.2016 року за №124 на ім`я ОСОБА_2 , які видані на підставі передоручення за довіреністю від 06.06.2015 року в інтересах ОСОБА_9 - неправомірними та їх скасувати.
4. Визнати довіреності від 14.07.2015 року за №1182 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , наданої ОСОБА_4 та від 08.02.2016 року за №124 на ім`я ОСОБА_2 , наданої ОСОБА_11 , які видані на підставі передоручення за довіреністю від 06.06.2015 року в інтересах ОСОБА_9 , посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського округу Савченко С.В. - недійсними.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що довіреності від 16.07.2012 року за №314, від 24.09.2012 року за №423, від 08.10.2013 року за №607 і від 11.04.2014 року за №178, посвідчені приватним нотаріусом Швидкою М.Г., були надані на підставі передоручення за довіреністю від 10.06.2012 року наданої ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: 3150 Есбюри Роад, Дабьюк, Айова 52001, США, підписаної ОСОБА_13 , нотаріусом штату Іллінойс, округу Кук, від 10.06.2012 року та нібито апостильованої, Джесс Уайтом Секретарем Штату, штат Іллінойс, Чикаго, 11.06.2012 року за №С12МН18823, на ім`я ОСОБА_4 та, відповідно до п. 9 цієї довіреності, ОСОБА_11 для представлення його інтересів в Україні. 14.07.2015 року ОСОБА_4 надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. за №1182, на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 , мешкаючого за адресою: 3150 Есбюрі Роад, Дабьюк, Айова 52001, посвідка на ПМП №078-861-952 у США, строком до 10.06.2018 року. За цією довіреністю представники могли діяти самостійно та представляти інтереси ОСОБА_3 в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреності від 14.07.2015 року за № 1182 і від 08.02.2016 року за №124 посвідчені приватним нотаріусом Савченко С.В., були надані на підставі передоручення за довіреністю від 06.06.2015 року наданої ОСОБА_12 , нібито апостильованої, Джесс Уатом Секретарем Штату, штат Іллінойс, Чикаго, від 08.06.2015 року за № С15МF17038, на ім`я ОСОБА_4 і, згідно до п. 7 цієї довіреності у разі відмовлення від прийняття обов`язків Агента, Принципал ОСОБА_14 призначає наступного Агента, з тим, щоб він діяв як єдиний призначений Агент і єдиний правонаступник попереднього Агента, а саме: ОСОБА_15 , для представлення його інтересів в Україні. На підставі довіреностей посвідчених приватними нотаріусами Швидкою М.Г., Савченко С.В., представники ОСОБА_3 на протязі декількох років незаконно представляли його інтереси у судах та на підставі судових рішень стягували з ОСОБА_1 кошти, позбавили її майна, порушуючи її конституційні права та інтереси. Вважає, що дії приватних нотаріусів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , щодо посвідчення вказаних вище довіреностей, є неправомірними та підлягають скасуванню. Зазначила, що в матеріалах кримінального провадження №12016160490005640 від 23.08.2016 року наявна відповідь Служби безпеки дипломатичного представництва Офіса регіональної безпеки Посольства США від 16.11.2017 року, яка надавалась на запит начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України за № ІР/10203/17/G10/33117/АG1/R1/1, в якій зазначено, що ОСОБА_18 є власником дозволу на проживання в НОМЕР_1  виданого 26.09.2011 року. Крім цього, в цих матеріалах є копія дозволу на проживання в США № 887861252 виданого 26.09.2011 року на ім`я ОСОБА_3 , підписана особисто ОСОБА_3 та завірена нотаріусом штату Іллінойс, США, ОСОБА_19 . Проте, в довіреностях, наданих ОСОБА_3 у 2012 та 2015 роках, зазначено ОСОБА_20 як власника довідки на проживання в США за № 078861952. Наведене свідчить, що у довіреностях наданих ОСОБА_3 у 2012 та 2015 роках, він зазначив неправдиву інформацію про свій дозвіл на проживання в США, що не може підтверджувати особу ОСОБА_3 та законність його перебування у США. 05.02.2022 року із електронного листування з нотаріусом штату Іллінойс, США, Олександром Івахненко, щодо завірених їм довіреностей, наданих ОСОБА_3 , від 10.06.2012 року та від 06.06.2015 року, стало відомо, що самі довіреності надані ОСОБА_3 у 2012 та 2015 роках, у США, не апостильовані. ОСОБА_21 стверджує, що апостилі, які є у довіреностей, а саме, від 11.06.2012 року за №С12МН18823 і від 08.06.2015 року за № С15МF17038, отримував він сам на свідоцтві про повноваження, які підтверджують його дійсність у якості нотаріуса штату Іллінойс, США, після чого передав їх ОСОБА_3 . Також ОСОБА_22 зазначав, що отримані їм апостилі не надавались на довіреності і не мають ніякого відношення до самих довіреностей. Також нотаріус штату Іллінойс, США, ОСОБА_22 вказав, що він ці довіреності не складав, зміст довіреностей йому надав ОСОБА_3 на російській мові, а він тільки їх переклав на англійську мову та завірив його підпис. Зазначала, що для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення правильності перекладу та засвідчення копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами. Приватний нотаріус Швидка М.Г. при посвідчені довіреностей від 16.07.2012 року за №314, від 24.09.2012 року за №423, від 08.10.2013 року за №607 і від 11.04.2014 року за №178, які надавались на підставі передоручення за довіреністю від 10.06.2012 року наданої ОСОБА_12 , підписаної ОСОБА_13 , нотаріусом штату Іллінойс, округу Кук, не перевірила її на відповідність до законодавства України, міжнародним договорам, не надала її належної правової оцінки, в результаті перевищила свої повноваження. Приватний нотаріус Савченко С.В. при посвідчені довіреностей від 14.07.2015 за № 1182 і від 08.02.2016 за №124, які надавались на підставі передоручення за довіреністю від 06.06.2015 наданої ОСОБА_12 , підписаної ОСОБА_13 , нотаріусом штату Іллінойс, округу Кук, не перевірила її на відповідність до законодавства України, міжнародним договорам, не надала їй належної правової оцінки, в результаті перевищила свої повноваження. Приватні нотаріуси ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не мали права посвідчувати вказані вище довіреності, а самі нотаріальні дії щодо їх посвідчення є неправомірними та повинні бути скасовані.
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 09.02.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нотаріуси Швидка М.Г. та Савченко С.В., посвідчуючи довіреності на підставі передоручення за довіреностями, наданими ОСОБА_3 у США у 2012-2015 роках, не перевірили наявність факту апостилювання цих довіреностей за умовами Гаагської конвенції 1961 року, з яким закон пов`язує можливість прийняття цих довіреностей. А відтак, саме дії нотаріусів щодо посвідчення вищевказаних довіреностей є незаконними, та за це вони несуть відповідальність.
Сторони про розгляд справи на 25.03.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились представник позивача адвокат Недашківський А.В. та представник відповідача адвокат Прохода Ю.Л. 
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2012 року ОСОБА_14 , номер «Грін-карти» № НОМЕР_2 доручив ОСОБА_4 діяти від його імені, для нього і за нього в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна з правом передоручення. Довіреність посвідчена державним нотаріусом Штату Іллінойс округ Кук, Сполучені Штати Америки, ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 16 – 20).
16.07.2012 року Шейкін В.Б., від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності, посвідченої державним нотаріусом Штату Іллінойс округ Кук, Сполучені Штати Америки, Олександром Івахненко 10.06.2012 року, з апостилем: Сполучені Штати Америки, підписано Секретарем округу Кук Штат Іллінойс Девідом Орром, засвідчено ОСОБА_23 , Іллінойс 11.06.2012 року секретарем Штату Іллінойс, серійний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_24 , доручив та уповноважив ОСОБА_5 , представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 314 (т. 1 а.с. 8).
24.09.2012 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 10.06.2012 року доручив та уповноважив ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які можуть діяти самостійно, представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 423 (т. 1 а.с.9).
08.10.2013 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 10.06.2012 року доручив та уповноважив ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які можуть діяти самостійно, представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 607 (т. 1 а.с. 10).
11.04.2014 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 10.06.2012 року доручив та уповноважив ОСОБА_2 , представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 178 (т. 1 а.с. 11).
06.06.2015 року ОСОБА_14 , посвідка на постійне місце проживання в США за № НОМЕР_4 призначив ОСОБА_4 своїм повноважним і правомочним представником (Агентом). У п. 7 довіреності зазначено, про те що якщо призначений Агент стає нездатним виконувати обов`язки ОСОБА_25 призначає наступного ОСОБА_26 . Довіреність посвідчена державним нотаріусом Штату Іллінойс округ Кук, Сполучені Штати Америки, ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 29 - 31).
14.07.2015 року ОСОБА_4 від імені та за дорученням ОСОБА_3 , на підставі довіреності, підписаної ОСОБА_13 , нотаріусом штату Іллінойс, округу Кук, 06.06.2015 року, апостильованої, Джесс Уайтом Секретарем Штату, штат Іллінойс, Чикаго, 08.06.2015 року за № С15МF17038 уповноважив ОСОБА_2 , та/або ОСОБА_10 , ОСОБА_8 бути представником з будь-яких питань в усіх установах, в т.ч. в усіх судах усіх рівней. Довіреність видана строком до 10.06.2018 року та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрована за № 1182. На довіреності було зазначено посвідку на постійне проживання в США ОСОБА_3 , та міститься нотаріально засвідчена надпис: закреслене 078 – не читати, дописаному 087 – вірити» (т. 1 а.с. 148).
08.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. було посвідчено заяву ОСОБА_4 в усі компетентні органи, відповідно до якої на підставі п. 7 довіреністю від 06.06.2015 року наданої ОСОБА_12 повідомив, що він відмовляється від виконання обов`язків агента за вказаною довіреністю. Наступним агентом, який буде діяти, як єдиний агент і єдиний правонаступник попереднього агента зазначений у п. 7 вказаної довіреності буде ОСОБА_11 . Заява зареєстрована в реєстрі за №123 (т. 1 а.с. 23).
08.02.2016 року ОСОБА_11 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 06.06.2015 року уповноважив ОСОБА_2 бути представником ОСОБА_20 з будь-яких питань в усіх установах, в т.ч. в судах. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. та зареєстрована в реєстрі за № 124. Довіреність видана терміном до 10.06.2020 року. На довіреності було зазначено посвідку на постійне проживання в США ОСОБА_27 , та міститься нотаріально засвідчена надпис: закреслене 078 – не читати, дописаному 087 – вірити» (т. 1 а.с. 149).
Листом Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 17.02.2022 року № 60.3/Ф-227 на адресу ОСОБА_1 повідомлено про те, що 17.02.2022 року вона може ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №12016160490005640 від 23.08.2016 року (т. 1 а.с. 37).
Відповідно до відповіді Служби безпеки дипломатичного представництва Офісу регіональної безпеки Посольства США від 16.11.2017 року, на запит начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, зазначено, що ОСОБА_18 є власником дозволу на проживання в США № 887861252, виданого 26.09.2011 року (т. 1 а.с. 38).
Відповідно до листа з офісу Державного секретаря штату Іллінойс, США, від 27.12.2021 року повідомлено, що офісом секретаря штату Іллінойс, США, було засвідчено лише підпис Окружного секретаря (т. 1 а.с. 47).
У ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №12016160490005640 від 23.08.2016 року за заявою ОСОБА_1 від 22.08.2016 року, правова кваліфікація ч. 1 ст. 358 КК України. Фабула: До СВ Хаджибеївського ВП м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , про прийняття мір до ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які на праві передовіреності видавали довіреності на різноманітних представників для надання інтересів ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 48).
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 та 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 1 та 3 ст. 244 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За змістом ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (ч. 1, 2 та 3 ст. 202 ЦК України).
Відповідно до ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. За своїм змістом довіреність є одностороннім правочином, вольовою дією однієї особи.
Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).
У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним такого одностороннього правочину, як видача довіреності - належним відповідачем є особа, яка видавала довіреність, а не нотаріус чи нотаріальна контора.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Як правильно зазначено судом першої інстанції, виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.
У постанові Верховного Суду від 19.01.2021 року в справі № 227/5540/18 (провадження № 61-3521св20) зазначено, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірними, скасувати дії приватних нотаріусів щодо посвідчення довіреностей від 16.07.2012 року за №314, від 24.09.2012 року за №423, від 08.10.2013 року за №607, від 11.04.2014 року за №178, які були надані на підставі передоручення за довіреністю від 10.06.2012 року в інтересах ОСОБА_3 та від 14.07.2015 року за №1182, від 08.02.2016 року за №124 які видані на підставі передоручення за довіреністю від 06.06.2015 року в інтересах ОСОБА_3 , а також визнати ці довіреності недійсними. ОСОБА_1 стверджувала, що на підставі зазначених довіреностей представники ОСОБА_3 протягом тривалого часу незаконно представляли його інтереси у судах та на підставі судових рішень стягували з позивачки кошти, та позбавили її майна.
Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що спір про визнання недійсними довіреностей треба розглядати як спір, пов`язаний із уповноваженням однією особою іншою на вчинення певних дій і представлення інтересів, і наявність такої довіреності певним чином зачіпає права особи, яка звертається до суду за захистом свого права.
З огляду на зміст заявлених позивачем вимог, особами, питання про права та обов`язки яких вирішується судом у даній справі, є безпосередньо сторони правовідносин з представництва за спірними довіреностями.
Колегія суддів зазначає, що у постановах Верховного Суду від 19.08.2020 року у справі № 201/16327/16-ц (провадження № 61-43384св18), від 25.04.2022 року у справі № 201/9682/18 (провадження № 61-11936св21) та від 24.02.2021 року у справі № 757/33392/16-ц (провадження № 61-10541св19) зазначено, що у справах за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним таких односторонніх правочинів як видача довіреності, належним відповідачем є особа, яка видавала довіреність, а не нотаріус чи нотаріальна контора. 
До участі у даній справі судом в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, були залучені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , при цьому позивач заяв чи клопотань про залучення останніх в якості співвідповідачів не заявляла.
Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків.
Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 пред`явила даний позов до неналежних  відповідачів.
За зазначених обставин, судом правильно не надавалась правова оцінка доводам позивача щодо відсутності підстав у приватних нотаріусів для посвідчення оскаржуваних довіреностей, оскільки оцінка зазначених доводів та доказів на їх підтвердження можлива виключно у разі заявлення у встановленому законом порядку позову до належних відповідачів.
Безпідставним при цьому є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що нотаріуси Швидка М.Г. та ОСОБА_17 , посвідчуючи довіреності на підставі передоручення за довіреностями, наданими ОСОБА_3 у США у 2012-2015 роках, не перевірили наявність факту апостилювання цих довіреностей за умовами Гаагської конвенції 1961 року, а відтак, саме дії нотаріусів щодо посвідчення вищевказаних довіреностей є незаконними, та за це вони несуть відповідальність, оскільки нотаріуси у розумінні ст. ст. 30, 34, 35 ЦПК України не є особами, прав і обов`язків, яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення. 
Інші доводи апеляційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09.02.2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст ст. 367, 368, 375, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.
                                       
Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        Є.С. Сєвєрова

                                                       О.М. Таварткіладзе