ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25821/24
Провадження № 33/820/193/25

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника Кондратюка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Кондратюка О.А., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»  ОСОБА_1  звільнено від сплати судового збору та роз`яснено порядок сплати штрафу.
За постановою суду, 15.09.2024 року о 15 год. 53 хв. в м. Хмельницький, проспект Миру 94/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KiaRio, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки за допомогою алкотесту Драгер та у кабінеті лікаря-нарколога за адресою: Хмельницька обл., с.Скаржинці, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР – відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 – адвокат Кондратюк О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП. Зазначає, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 причину зупинки в контексті ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому вона є незаконною, внаслідок чого було порушено права останнього. Переконує, що в день зупинки ОСОБА_1 жодних алкогольних напоїв не вживав, він є інвалідом 2 групи, постійно приймає медичні препарати, брискає горло спеціальним інгалятором, тому проходити огляд відмовився, оскільки не довіряв приладу Драгер, який має велику похибку при вимірюванні та міг показати залишки від прийому лікарських препаратів. Звертає увагу, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі шляхом здачі аналізів, проте в лікарні йому також було запропоновано пройти в прилад Драгер, через що він був змушений відмовитися. Посилається на те, що долучений до справи відеозапис є не безперервним, а тому не може бути належним та допустимим доказом. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кондратюка О.А., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до  ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції,  при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
В судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та зазначив, що дійсно 15.09.2024 року десь о 15 год. в м. Хмельницькому, по проспекті Миру 94/1, керував транспортним засобом KiaRio, державний номерний знак НОМЕР_1 . В його машині був ще один чоловік. Перед цим жодних алкогольних напоїв не вживав, оскільки є інвалідом 2 групи, постійно вживає лікарські препарати, в тому числі, які містять етиловий спирт. Того дня, також, приймав ліки. Безпричинно був зупинений працівниками поліції, які в нього перевірили документи та під час спілкування вказали, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, та запропонували продути Драгер на місці зупини. Оскільки на той момент він не довіряв вказаному приладу, від проходження огляду на місці відмовився. Пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі не пропонували, проте погодився проїхати до медичного закладу в с.Скаржниці. Там він відмовився від проходження огляду, з посиланням на ст. 63 Конституції, оскільки мав право не свідчити проте себе. Після того склали протокол. Того дня до будь-яких медичних закладів з проходження огляду на стан сп`яніння не звертався. Просив не позбавляти його прав, оскільки має на утриманні двох дітей, яких треба возити до школи.
Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими місцевим та апеляційним судом доказами. 
З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №129999 від 15.09.2024 року слідує, що 15.09.2024 року о 15 год. 53 хв. в м. Хмельницький, проспект Миру 94/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KiaRio, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки за допомогою алкотесту Драгер та у кабінеті лікаря-нарколога за адресою: Хмельницька обл., с.Скаржинці, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР – відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
Згідно з висновком лікаря КНП «ХОЗзНПД» Хмельницької обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 741 від 15.09.2024 – ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та від підпису відмовився. 
З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження, у встановленому Законом порядку, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
Допитаний в судовому засіданні поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_4 повідомив, що 15.09.2024 року він перебував на службі і на планшет надійшло повідомлення про те, що особа – водій транспортного засобу KiaRio, державний номерний знак НОМЕР_1 керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, тобто з порушенням Правил дорожнього руху. Після чого вони почали відпрацьовувати вказане оперативне повідомлення, оскільки це відбувалось в межах території, яка була за ними закріплена. Під час відпрацювання було встановлено, що на зустріч рухається зазначений транспортний засіб, вони розвернулись і поїхали за ним, включивши проблискові маячки, на що він зупинився. Коли підійшли до транспортного засобу, побачили, що ним керує чоловік, як пізніше було встановлено, що це ОСОБА_1 . Під час перевірки документів і спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими було виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», однак він відмовився і йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що погодився. Приїхавши до медичного закладу, ОСОБА_1 не одноразово було роз`яснено порядок огляду та наслідки відмови від нього. Він мав можливість спілкуватися, скористатись послугами захисника. В медичному закладі ОСОБА_1 також відмовився від огляду, хоча наслідки йому неодноразово роз`яснювались. Після чого стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Будь-яких заперечень щодо причини зупинки, ОСОБА_1 не висловлював.
Свідок ОСОБА_5 показав, що 15.09.2024 року вдень був на площадці разом із ОСОБА_1 , який погодився підвезти його до дому. Перед цим бачив, як той приймає якісь ліки, прискає в горло. Коли проїжджали біля автовокзалу № 1, побачили ззаду поліцейський автомобіль з проблисковими маячками, внаслідок чого зупинилися. До їх автомобіля підішли працівники поліції запопросили в ОСОБА_1 страховий поліс. Під час спілкування з ним, сказали, що вбачають в нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з рота, тож запропонували продути Драгер. Той відмовився, оскільки не довіряв цьому приладу. Через деякий час ОСОБА_1 поїхав з поліцейськими, що було далі незнає, так як пішов додому. 
На виконання постанови місцевого суду директором КНП «ХОЗзНПД» Хмельницької обласної ради було надіслано копії документів, що стосуються медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: 
-направлення на огляд водія ОСОБА_1 транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15.09.2024 року у зв`язку з виявленими у нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, виражене тремтіння пальців рук;
-акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №741 від 15.09.204 року згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження обстеження на визначення стану алкогольного сп`яніння; 
-витяг з журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого 15.09.2024 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції
З даних відеозаписів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що на зустріч працівникам поліції їде автомобіль KiaRio, державний номерний знак НОМЕР_1 , поліцейські розвертаються та прямують за ним. За допомогою проблискових маячків зупиняють даний автомобіль. В ході перевірки документів встановлюють особу ОСОБА_1 та пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як убачають у нього такі ознаки. Після довгого спілкування з працівниками поліції, з авто виходить пасажир на ім`я ОСОБА_6 і каже до працівника поліції «давай домовимось, всі ми люди, ну випив він того пива». Інший екіпаж патрульної поліції доставляє прилад Драгер, але ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на місці зупинки, однак погоджується пройти в медичному закладі каже поліцейському «їдемо в с.Скаржинці». Працівники поліції доставляють ОСОБА_1 до лікувальної установи, проте і в медичному закладі, останній, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовляється. 
Наявний в матеріалах справи відеозапис містить відеофайли, які є цілісними, безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Ці обставини спростовують, наведенні в апеляційній скарзі, твердження захисника та дають підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Аргументи апелянта про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, а також не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень Правил дорожнього руху, відхиляються, оскільки судами встановлено, що причиною зупинки було отримання повідомлення поліцейським про те, що особа – водій транспортного засобу KiaRio, державний номерний знак НОМЕР_1 керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів, що відповідає вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію». також слід зазначити, що правомірність зупинки транспортного засобу не входить до предмету доказування за фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому посилання апелянта на те, що працівники поліції не пояснили йому причину зупинки, не мають правового значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо відібрання у ОСОБА_1 біологічного середовища (сечі, слини, крові)  то такого здійснено не було, так як, останній, від проходження огляду, в медичній установі відмовився. 
Окрім того, відповідно до вказаної Інструкції, порядок та методику проведення дослідження визначає лікар, а не особа, яка проходить огляд. Тому, останній зобов`язаний був пройти огляд у запропонований лікарем спосіб.
Отже, апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає, а протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Недовіра ОСОБА_1 технічному приладу Драгер, за допомогою якого йому пропонувалась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не позбавляє, останнього, відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Наявність у ОСОБА_1 2 групи інвалідності та вживання лікарських препаратів напередодні виїзду, не спростовує факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и л а:
        Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2025 стосовно ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Кондратюка О.А. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       
Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша