Номер провадження: 33/813/977/25
Номер справи місцевого суду: 491/844/24 
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
адвоката Стрижака Сергія Васильовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Діденка Юрія Юрійовича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів апеляційну скаргу адвоката Стрижака Сергія Васильовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Ананьївського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року,- 

в с т а н о в и в:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції. 
Постановою Ананьївського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.Стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн. 

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
На вищевказану постанову суду адвокат Стрижак С.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 20 березня 2025 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Стрижак С.В., зазначив таке. 
Матеріали справи не містять направлення для огляду у заклад охорони здоров`я, який складється на бланку суворої звітності, отже по прибуттю до лікарні, усі відомості про ОСОБА_1 надавалися поліцейським лікареві усно. 
Суд першої інстанції свідомо проігнорував доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на місці зупинки свідчить зміст дослідженого судом першої інстанції відеозапису, у зв`язку із чим, у патрульних поліцейських були відсутні законні підстави для прямування разом із ОСОБА_1 до лікарні для огляду, що є суттєвим самостійним порушенням і призводить до недійсності будь яких результатів. 
На наявних у справі відеозаписах, які відтворювались у суді першої інстанції - чітко зафіксовано, що медичний огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 проводив не лікар ОСОБА_2 , а невідома ані суду ані стороні захисту медична сестра, яка не проходила тематичного удосконалення щодо проведення медичних оглядів по виявленню стану алкогольного, наркотичного та іншого сп?яніння, посвідчення не отримувала. Так на відеозаписі чітко зафіксовано, що лікар ОСОБА_2 , яким підписаний Висновок № 34 від 29 вересня 2024 року, не проводив безпосередньо огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 , а тільки підписав необхідні документи, сидячи увесь час огляду спиною до ОСОБА_1 .
На думку апелянта, у суді першої інстанції було доведено та встановлено, що компетенція та наявність належних, актуальних знань та навичок лікаря ОСОБА_2 , саме у методиці виявлянні стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не підтверджено жодним чином, із чого суд першої інстанції мав зробити відповідні висновки і процесуально реагувати на це.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Стрижака С.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 ,дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис з боді-камери, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків. 
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9.а ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 477593 від 29 вересня 2024 року водій  ОСОБА_1 29 вересня 2024 року о 18:57 год. у м. Ананьїв, по вул. Гімназійній, біля будинку №34 керував транспортним засобом марки ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія у із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», номер тесту 881 результат тесту позитивний 1,61 ‰. Крім цього, водій забажав пройти перевірку на стан сп`яніння у медичному закладі, висновок №34, результат – 1,26 ‰. 
Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Вина  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними зібраними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 477593 від 29 вересня 2024 року (а.с.8); 
- довідкою облікових даних МВС України про отримання особою посвідчення водія (а.с. 11); 
- чеком приладу «Drager Alcotest 6820» на стан сп`яніння з зафіксованим результатом 1,61 ‰ (а.с. 17);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме Drager Alcotest 6820, із зазначеним результатом огляду - 1,61 ‰ (а.с. 12); 
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість (а.с. 9); 
- корінцем направлення для огляду на стан сп`яніння (а.с. 75);
- диски DVD-R з відеофайлами до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2, 18). 
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 встановленою постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 10 березня 2025 рокута порушення ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно  ОСОБА_1 .
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 29 вересня 2025 року.
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі. 
Доводи апеляційної скарги адвоката Стрижака С.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 про те, що судом не було встановлено, що компетенція та наявність належних та актуальних знань та навичок лікаря ОСОБА_2 апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а саме посвідченням №930 Державної установи «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я» про проходження навчання сучасними методами проведення профілактичних наркологічних оглядів ОСОБА_2 , яке дійсне до 26 лютого 2026 року (а.с.74). 
Доводи апеляційної скарги адвоката адвоката Стрижака С.В., про те, що матеріали справи не містять направлення для огляду у заклад охорони здоров`я, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки в матеріалах справи наявний корінець направлення №34 з якого вбачаються всі основні анкетні дані про  ОСОБА_1 .  
Доводи апеляційної скарги адвоката Стрижака С.В., з приводу того, що медичний огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 проводив не лікар ОСОБА_2 , а невідома ані суду ані стороні захисту медична сестра, апеляційний суд також вважає необґрунтованими, оскільки з відеозапису який долучений до матеріалів справи вбачається, що дійсно алкотестер для продуву ОСОБА_1 надавала медична сестра, але все відбувалося у присутності лікаря, який особисто підписував акт огляду та висновок огляду, що не суперечить Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 
Доводи апеляційної скарги адвоката Стрижака С.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 з приводу порушення патрульною поліцією порядку огляду ОСОБА_1  на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає непереконливими, оскількиОСОБА_1 не скористався своїм правом на зверненням з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями. 
Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Стрижака Сергія Васильовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Ананьївського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.
Повний текст постанови складено 02 травня 2025 року. 

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева