Справа № 127/1938/25
Провадження № 22-ц/801/970/2025
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року	Справа № 127/1938/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.
          суддів: Матківскої М.В., Стадника І.М.
розглянувши цивільну справу № 127/1938/25 у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії, 
за апеляційною скаргою представника позивачки  ОСОБА_1 – адвоката Піпка Андрія Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року в частині розподілу судових витрат, постановлену у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Воробйова В.В.,

встановив:
В січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії, мотивуючи позовну заяву тим, що 13.12.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця» було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №729. Згідно з умовами договору споживач взяв на себе зобов`язання продати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, величина встановленої потужності становить: з енергії сонячного випромінювання 30 кВт, з енергії вітру 0 кВт, а постачальник універсальних послуг взяв на себе зобов`язання купувати у споживача елекричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в строки, передбачені договором. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг протягом 15 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим при наявності належним чином оформленого Акту приймання-передавання товару. Проте, ТОВ «Енера Вінниця» не було здійснено повну оплату за отриману електроенергію за період з липня по жовтень 2024 року в розмірі 97947,82 грн. Так, станом на 16.12.2024 року борг складав 100964,92 грн., але у зв`язку з оплатою в грудні 2024 року залишку заборгованості за червень 2024 року та боргу за листопад 2024 року станом на дату звернення до суду із цією позовною заявою борг відповідача перед позивачем за договором становить 78358,26 грн. Позивачем вживались дії щодо досудового врегулювання спору, проте вони не дали позитивного результату. Тому, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦПК України, відповідач повинен сплатити позивачу інфляційні втрати у розмірі 3405,33 грн., 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 703,38 грн. Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом та просила:
- стягнути з ТОВ «Енера Вінниця» на її користь за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» приватним домогосподарством №729 від 13.12.2019 року грошову суму 82466,97 грн., що включає: 78358,26 грн. – основний борг, 3405,33 грн. – інфляційні втрати, 703,38 грн. – 3% річних станом на 17.01.2025 року включно, в органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду у цій справі розрахувати остаточну суму 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, за правилами, визначеними у мотивувальній частині рішення суду у цій справі, а саме за формулою: сума непогашеної заборгованості (основний борг) *3% річних * кількість днів прострочення/кількість днів у відповідному році, починаючи з 18.01.2025 року до моменту повного виконання рішення суду щодо сплати основного боргу;
- стягнути з ТОВ «Енера Вінниця» на її користь судовий збір за подання позовної заяви в сумі 968,96 грн. і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 9689,60 грн.
Представником позивача 10 лютого 2025 року було подано заяву про зменшення позовних вимог в частині розміру стягнення заборгованості, а саме зменшити розмір позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» приватним господарством №729 від 13.12.2019 року та стягнути грошову суму в розмірі 4108,71 грн., що включає: 3405,33 грн. – інфляційні втрати; 703,38 грн. – 3 % річних за станом на 17.01.2025 року включно, а також судовий збір за подання позовної заяви в сумі 968,96 грн., та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 9689,60 грн.
Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року заяву представника позивача було задоволено, прийнято до провадження заяву представника позивача про зменшення позовних вимог від 10лютого 2025 року.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 3405,33 грн. (три тисячі чотириста п`ять гривень 33 коп.) та 3% річних в сумі 703,38 грн. (сімсот три гривні 38 коп.) станом на 17 січня 2025 року включно. 
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) та витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.)
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 20 лютого 2025 року року в частині стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача адвокат Піпко А.М. подав апеляційну скаргу, просить рішення суду в цій частині змінити, та винести нову постанову, якою стягнути в відповідача на користь позивача витрати за правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в сумі 9689,60 гривень. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції при визначені розміру стягнутого за надання правничої допомоги в розмірі 5000 гривень є помилковим, має місце невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні обставинам справи, порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. Вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийнято на припущеннях.
31 березня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив від представника відповідача ТОВ «Енера Вінниця», в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року не оскаржується у частині позовних вимог, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині розподілу судових витрат позивача на правничу допомогу.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №4 від 25.12.2024 року (а.с. 41-43), ордер (а.с. 44), акт №4 приймання-передачі наданих послуг (а.с. 46), детальний опис робіт (а.с. 46 на звороті), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 41), рахунок №25/12/24/4 від 25.12.2024 року на суму 4844,80 грн. (а.с. 45), платіжну інструкцію №0.0.40977149841 від 27.12.2024 року на суму 4844,80 грн. (а.с. 45 на звороті).
Згідно з п. 3.1. договору, клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Актом №4 приймання-передачі наданих послуг визначено, що за надання правової (правничої) допомоги за договором клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 9689,60 грн.
З детального опису робіт, виконаних адвокатом судом встановлено, що під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням адвокатом було виконано:
-в 2024 році: 25.12.2024 року надання правових консультацій і роз`яснень з правових питань у справі;
-в 2025 році: 09.01.2025 року підготовка адвокатського запиту; 17.01.2025 року підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №729 з додатками; 17.01.2025 року підготовка клопотання про витребування доказів.
Представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, тому суд дійшов переконання, що ці витрати є неспівмірними. 
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Як зазначено ВС в постанові від 17.01.2022 року № 756/8241/20, зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.
З огляду на викладене, надання представником позивача як такої правничої послуги як консультація, не можуть включатися до витрат на правничу допомогу.
Суд апеляційної інстанції погоджується  з висновком суду  першої інстанції при визначені розміру витрат на правничу допомогу, та враховує  що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, не дають підстав для визнання порушеними норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). 
Оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20 лютого 2025 року в тій частині, що його оскаржує представник позивача відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність, об`єктивність, узгодженість процесуальному законові постановленої судом оскаржуваної ухвали, колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги.
Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах –

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивачки  ОСОБА_1 – адвоката Піпка Андрія Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року у частині стягнення витрат на правову допомогу,  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник