Справа №573/812/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М. С.	
Номер провадження 33/816/391/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Даценка А.М., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Даценка А.М. на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого ФОП « ОСОБА_2 »,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 18 квітня 2024 року близько 17 год. 00 хв. в м. Білопілля на перехресті вул. К. Малевича та вул. Соборна, керував транспортним засобом «PEUGEOT RIFTER», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком № 72 від 19 квітня 2024 року.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Даценко А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2024 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено 24 квітня 2024 року, зважаючи на те, що подія сталася 18 квітня 2024 року.
Таким чином, вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки складений пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення.
Окрім цього, матеріали справи не містять будь-яких належних чи допустимих доказів того, що працівники поліції намагалися отримати медичний висновок одразу після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння чи наступного дня.
Також апелянт звертає увагу на лист лікарні від 15 листопада 2024 року № 11/892, відповідно якого ОСОБА_3 не проходила тематичного удосконалення на проведення огляду на стан сп`яніння, а тому остання не мала права проводити огляд ОСОБА_1 . 
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння не вручався ОСОБА_4 , що підтверджується відсутністю підпису останнього.
Матеріали справи не містять доказів підтвердження, що працівники поліції пропонували ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу. Також працівниками поліції не було складено направлення на проведення огляду водія транспортного засобу в медичному закладі.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції порушені норми процесуального права, викладені в ст. 254, ст. 256 КУпАП.
Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Даценка А.М., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 283916 від 24 квітня 2024 року;
- висновку КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 72 від 19 квітня 2024 року, відповідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- акту КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня» № 72 від 18 квітня 2024 року, медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким зафіксовано результати продуття ОСОБА_1 спеціального технічного пристрою, результат якого становив 1,45 % проміле;
- письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , котра засвідчила наявність в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Так, останній керуючи автомобілем «PEUGEOT RIFTER», номерний знак НОМЕР_1 , 18 квітня 2024 року близько 17 год. 00 хв. в м. Білопілля на перехресті вул. К. Малевича та вул. Соборна, наїхав не електроопору, яка внаслідок удару впала на кришу транспортного засобу. 
- відеозаписів зі нагрудних камер працівників поліції.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів нагрудної камери працівників поліції вбачається, як 18 квітня 2024 року близько 17 год. 00 хв. в м. Білопілля на перехресті вул. К. Малевича та вул. Соборна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , котрий керуючи транспортним засобом «PEUGEOT RIFTER», номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи маневр повороту ліворуч, не врахувавши дорожньої обстановки, безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та виїхав з дорожнього покриття. Внаслідок чого здійснив наїзд на підкос електроопори, внаслідок чого електроопора та автомобіль зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками без травмованих.
На місці дорожньо-транспортної пригоди було виявлено водія ОСОБА_1 , котрий мав ознаки алкогольного сп`яніння (млява мова, почервоніння шкіри обличчя, не стійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота).
Працівники поліції відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропонували ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній відмовився, та погодився проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.
У медичному закладі в присутності працівників поліції, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор -505», результат якого визначив рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 – 1,45 % проміле.
Окрім цього лабораторним дослідження відібраних у ОСОБА_1 зразків біологічного середовища, крові, підтверджено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.
Також на долученому відеозаписі зафіксовано оголошення ОСОБА_4 висновку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення відносно нього протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, копія якого було вручено останньому, що підтверджується проставленим підписом.
Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Долученими відеозаписами в повній мірі спростовуються доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, зокрема, про те що ОСОБА_4 працівники поліції не пропонували пройти огляд на місці з використанням спеціального технічного пристрою. Так, останній категорично був проти проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер» та погодився проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд, а тому підстав для притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні, є безпідставними, оскільки дане направлення складається для проходження огляду і передається лікарю, та не вручається особі, яка проходить огляд.
Щодо тверджень апелянта про не проходження лікарем тематичного удосконалення для проведення медичних оглядів водіїв, апеляційний суд вважає необґрунтованим.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно, проходження спеціальної підготовки передбачено лише для фельдшера фельдшерсько-акушерського пункту, що також узгоджується із абз.2 п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103.
Доводи апелянта про не вручення ОСОБА_4 другого примірника медичного висновку щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовується долученими відеозаписами, якими зафіксовано оголошення останньому зміст медичного висновку лікаря та його вручення.
Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2024 року складено не протягом 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення (подія мала місце 18 квітня 2024 року), що суперечить вимогам ст. 254 КУпАП. 
Так, відповідно до долучених доказів, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 283916 був складений працівниками поліції після отримання результатів медичного огляду, що підтверджується відповідними доказами, наявними у матеріалах справи. Крім того, як вбачається з відеозапису, 24 квітня 2024 року протокол про адміністративне правопорушення був складений у присутності ОСОБА_1 , надавати письмові пояснення останній відмовився категорично.
Відповідно, апеляційний суд зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 24 квітня 2024 року, в межах встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Білопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Даценка А.М. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.