ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 р. 	Справа № 440/15406/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, повний текст складено 24.02.25  по справі № 440/15406/24
за позовом                                       ОСОБА_1  
до                                      Військової частини НОМЕР_1  
про визнання протиправним та скасування наказу
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_2 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати проведення службового розслідування» у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить частково скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі;  стягнути з відповідача понесені судові витрати (витрати на правову допомогу – 5000,00  грн). В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рапорт, що ініціював проведення розслідування, поданий з метою недопущення переплати,  у  той  час  як  переплата  уже  була  здійснена  більш  як  за  8  місяців  до подання рапорту. Тобто вбачається фіктивність процедури розслідування від самого початку. Зазначає, що проект наказу  від 22.07.2023 №206 готувався службою персоналу на підставі відомостей,  що  були  в  наявності  в  матеріалах  особової  справи   ОСОБА_3 ,  при цьому судом першої інстанції не взято до уваги, що запит щодо виплати чи не виплати ОСОБА_3 раніше одноразової грошової допомоги було зроблено в/ч НОМЕР_1 вже під час службового розслідування, що доводить факт відсутності  таких  відомостей  в  розпорядженні  служби  персоналу  та  в особовій справі ОСОБА_3 на момент складання проекту наказу №206 від 22.07.2023. Вказує, що службовим розслідуванням не встановлено, чи подавалось фінансово-економічною службою військової  частини   НОМЕР_2  до  групи  персоналу  уточнення  про  кількість  років,  які підлягають  включенню  до  розрахунку  при  звільненні.  Судом  першої  інстанції  формально  та безпідставно  вказано,  що   ОСОБА_1  мала інформацію про переривання безперервного стажу ОСОБА_3 , адже такої інформації не містилося в матеріалах особової справи. Стверджує, що судом першої  інстанції не проаналізовано той факт, що згідно проекту наказу №206 від 22.07.2023, в п.1. абзацу 12  вказано  лише  «Виплатити  одноразову  грошову  допомогу  в  розмірі  50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно порядку  №260  від  07.06.2018  року».  При  цьому  з  матеріалів  службового розслідування чітко вбачається, що ОСОБА_1 включила даний пункт до проекту наказу  на  вимогу  провідного  бухгалтера  ФЕС   ОСОБА_4 ,  але  в  проекті наказу не вказано розміру одноразової грошової допомоги, що повинна була бути виплачена ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що за нарахування конкретних сум,  які  підлягають  до  виплати,  відповідала   ОСОБА_4 ,  у  якої  було спеціальне програмне забезпечення та вся фінансова інформація. Звертає увагу, що в  ході  розслідування  жодною мірою  не  було  розглянуто  варіант  допущення  рахункової  помилки,  внаслідок  чого майор ОСОБА_3 набув виплату незаконно. Зауважує, що в/ч НОМЕР_1 більше 8 місяців не лише не ініціювалось службове розслідування, але і не було вжито жодних заходів щодо стягнення з ОСОБА_3 незаконно набутих коштів. Вважає, що у спірних правовідносинах відсутня будь-яка форма вини ОСОБА_1  у  зазначенні  невірних  відомостей  в  наказі  від  22.07.2023 №206,  адже   ОСОБА_1  при  складанні  проекту  наказу  керувалась відомостями, що були у неї в наявності (були в матеріалах особової справи ОСОБА_3 ). Наголошує, що ОСОБА_1  складався  лише  проект  наказу  в  межах  посадових  обов`язків,  а  в подальшому  проект  наказу  був  погоджений  начальником  штабу  в/ч   НОМЕР_2 ,  ТВО помічника командира з ФЕР - начальника ФЕС в/ч НОМЕР_2 , ТВО помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи. При цьому, у служби персоналу не було  в  розпорядженні  відомостей  про  те,  що   ОСОБА_3  раніше  отримував одноразову  грошову  допомогу  в  розмірі  50%  місячного  грошового  забезпечення  за кожний повний календарний рік служби згідно чинного законодавства. Зазначає, що в  матеріалах  службового  розслідування  відсутні  належні  та  допустимі  докази  на підтвердження  того,  що  саме  протиправні  дії   ОСОБА_1  призвели  до  завдання шкоди  державі  в  розмірі,  що  вказаний,  а  військовою  частиною  не  зазначено наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою саме ОСОБА_1 (як не  зазначено  взагалі  наявність  саме  протиправної  поведінки)  і  завданою  прямої дійсної  шкоди  державі  на  зазначену  в  оскаржуваному  наказі  суму.  Крім  того  в оскаржуваному наказі та матеріалах службового розслідування належним чином не обґрунтована вина ОСОБА_1 . Звертає увагу, що згідно  з п.12  наказу  №280  від 15.09.2022  «Про  затвердження  Інструкції  з  організації  обліку  особового складу  в  системі  Міністерства  оборони  України» командири  (начальники)  зобов`язані  забезпечити  належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах управління, військових  частинах,  установах  та  їх  підрозділах,  а  також  створювати  для посадових осіб, які здійснюють облік особового складу, належні умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції. Вважає, що  саме на командира в/ч НОМЕР_2 покладено законом відповідний обов`язок.
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу позивачки, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи  на  посаді  начальника  персоналу штабу,  згідно  вимог  вище  зазначених  керівних  документів,  зобов`язана  була відпрацьовувати  проекти  наказів  по  стройовій  частині,  в  яких  окрім  іншого, включаються  пункти  про  виключення  військовослужбовців  зі  списків  особового складу  військової  частини  зі  вказанням  всіх  належних  виплат  при  виключенні, та відповідала за правильність внесення  облікових  даних  військовослужбовців  до проекту  наказу  командира  військової  частини  та  відповідність  наказу  вимогам Інструкції №124. Вказує, що в  межах  своїх  посадових  обов`язків ОСОБА_1 відповідала за внесення та перевірку періоду військової служби, який давав право військовослужбовцю на виплату додаткової винагороди у разі звільнення. При цьому, всі  інші  посадові  особи,  які  погодили  проект  наказу,  відповідають  в  межах  своєї компетенції. Стверджує, що Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» не визначає, що з військовослужбовцем має  бути  підписано  документ  про  матеріальну  відповідальність,  а  навпаки встановлює  настання  матеріальної  відповідальності  під  час  недбалого  виконання функціональних обов`язків під час проходження військової служби. Звертає увагу, що вина начальника групи персоналу військової  частини   НОМЕР_2  лейтенанта   ОСОБА_1 виражається  у формі недбалості, а саме: порушивши вимоги керівних документів, будучи посадовою особою  у  ході  виконання  своїх  службових  обов`язків  та  з  власної  недбалості допустила внесення до наказу командира частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023  №206  недостовірної  інформації,  на  підставі  якої  було  здійснено безпідставне  нарахування  та  виплату  одноразової  грошової  допомоги  майору ОСОБА_3 . Вважає, що неправомірні  дії,  а  саме  недбале  ставлення   ОСОБА_1  до виконання службових обов`язків під час перебування на посаді начальника персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 призвело до надлишкових виплат грошового  забезпечення  при  звільненні  військовослужбовця  військової частини   НОМЕР_2  у  зв`язку  зі  звільненням  та  нанесло  державі  матеріальні збитки.  А  командир  військової  частини   НОМЕР_1  в  межах  своїх  службових обов`язків,  визначених  статтями  58,  59,  66,  67  Статуту  внутрішньої  служби Збройних  Сил  України,  вжив  належних  заходів  щодо  відшкодування матеріальних  збитків,  заподіяних  військовій  частині,  а  саме  призначив проведення  службового  розслідування  та  видав  наказ  №222  від  07.11.2024 «Про результати службового розслідування», яким притягнув посадових осіб до матеріальної та дисциплінарної відповідальності.
ОСОБА_2 подала до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його  призначення  командиром  (начальником).  В  окремих  випадках  цей строк  може  бути  продовжено  командиром  (начальником),  який  призначив службове  розслідування,  або  старшим  командиром  (начальником),  але  не більше  ніж  на  один  місяць.  Загальний  строк  службового  розслідування  не може перевищувати двох місяців (пункт 13 розділу ІІІ Порядку №608). Вказує, що двомісячний  термін  проведення  службового  розслідування, призначеного наказом командира від 18.04.2024, з урахуванням положень пункту 13 розділу ІІІ Порядку №608, спливав 18.06.2024. Проте,  вже  після  спливу  встановленого  двомісячного  терміну  для  проведення службового розслідування 18.06.2024, прийнято наказ, згідно якого визначено продовження строку проведення службового розслідування до 07.11.2024. Стверджує, що судом  першої  інстанції  досліджувався  акт  службового  розслідування, складений  за  результатами  службового  розслідування,  призначеного наказом командира від 18.04.2024, але при цьому не враховано, що вказаний акт службового розслідування не містить дати його складення, а відтак акт службового  розслідування  складений  з  порушення  вимог,  визначених пунктом 5 розділу V Порядку №608. Звертає увагу, що наказ  від  28.11.2024  №222  «Про  результати  службового розслідування»  не  містить  ані  підпису  позивачки  із  зазначенням  дати  його доведення,  ані  акта  про  відмову  позивачки  поставити  свій  підпис  про ознайомлення  з  наказом,  що  є  порушенням  вимог  пункту  2  розділу VІ Порядку №608. Факт надіслання оскаржуваного наказу військовій частині НОМЕР_3 не є належним та допустимим доказом виконання вимог Порядку №608 в частині доведення оскаржуваного наказу до позивачки. Зауважує, що відповідачем  оскаржуваний  наказ прийнятий  за  наслідками  службового  розслідування,  проведеного  з порушення вимог Дисциплінарного статуту і Порядку №608 та поза межами двомісячного  строку,  встановленого  для  службового  розслідування, тому  суд першої  інстанції  помилково  дійшов  висновку  про  відсутність  правових підстав для задоволення позовних вимог.
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду заперечення на додаткові пояснення позивачки, в яких зазначає, що норма стосовно проведення службового розслідування не більше 2-х  місяців встановлена  в  2017  році,  тобто  до  повномасштабного  вторгнення, оголошення  воєнного  стану  та  початку  бойових  (воєнних)  дій  в  Україні,  тобто  не підлаштована і не унормована з часом під реалії воєнного часу та військові частини, які виконують бойові завдання в районах ведення бойових дій. Вказує, що враховуючи  бойову  обстановку,  яка  склалася  на  момент  проведення службового  розслідування  та  необхідністю  швидкого  прийняття  рішення  згідно поставлених  бойових  завдань,  залучення  комісії  з  проведення  службового розслідування  до  забезпечення  бойових  дій,  що  спричинило  порушення  строків проведення службового розслідування, охоплено виправданим ризиком та військовою необхідністю, у зв`язку з тим, що такі дії були необхідні для швидкого та ефективного виконання  бойових  завдань  в  умовах  ведення  бойових  дій  з  метою  відсічі  збройної агресії  проти  України,  збереження  особового  складу,  який  задіяний  у  виконанні бойового завдання та збереження військового майна. Стверджує, що датою  документа  є  дата  його  підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або видання, тому дата  документа,  в  даному  випадку  акту службового  розслідування,  визначається  відповідно  до  моменту  його  офіційного оформлення, що фіксує час набуття ним юридичної сили. Зауважує, що 12.12.2024  на  адресу  військової  частини   НОМЕР_1  надійшов  лист  за  вх. №10799,  яким підтверджено отримання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №222 від 07.11.2024 «Про результати службового розслідування» військовою  частиною   НОМЕР_3 ,  та  підтверджено  ознайомлення   ОСОБА_1 із вищевказаним наказом.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до довідки №403/22 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.05.2022 Військова частина НОМЕР_2 є відокремленим підрозділом – без права юридичної особи.
Згідно із довідкою №405/22 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.05.2022 Військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №25 від 22.12.2021 військову частину НОМЕР_2 передано у підпорядкування командира військової частини НОМЕР_1 , що визнається відповідачем.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.04.2022 №68 (витяг з наказу) молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду штаб-сержанта 3 категорії групи персоналу з 02.04.2022, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 №8-РС.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.09.2022 №221 (витяг з наказу) нижчепойменованих осіб сержантського складу військової частини НОМЕР_2 територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сил територіальної оборони Збройних Сил України увільнено від займаних посад і призначено до військової частини НОМЕР_2 на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, присвоєно первинне військове звання офіцерського складу "молодший лейтенант" та призначено до військової частини НОМЕР_2 , зокрема молодшого сержанта ОСОБА_5 , штаб-сержанта 3 категорії групи персоналу військової частини НОМЕР_2 , на посаду начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_2 . Підстава: наказ командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) №244 від 27.08.2022.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.04.2024 №248 наказано: призначити службове розслідування щодо можливості факту переплати одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 та для проведення службового розслідування призначити комісію; голові комісії провести службове розслідування та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення у термін до 17:00 18.05.2024.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.05.2024 №316 наказано: продовжити строк проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2024 №248, до 17.06.2024; голові комісії провести службове розслідування та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в строк до 17:00 15.06.2024.
Військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування з метою з`ясування обставин та уточнення причин і умов, що призвели до безпідставного нарахування та виплати у збільшеному розмірі одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 , який перебував на посаді заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , за результатами якого складено Акт службового розслідування (вх. №762 від 07.11.2024).
Службовим розслідуванням, зокрема, встановлено, що: відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 майор ОСОБА_3 заступник командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення, був виключений зі списків військової частини НОМЕР_2 у зв`язку зі звільненням з військової служби за контрактом за пп."б" п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» і отримав одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно Порядку №260 в повному обсязі.
Нарахована одноразова грошова допомога склала: 26 років х 18072,37 грн = 469881,75 грн.
Водночас у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби слід застосовувати п.7.р.ХХХІІ Порядку №260, згідно якого одноразова грошова допомога виплачується таким військовослужбовцям за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до п.7 розділу XXXII Порядку №260 нарахування одноразової грошової допомоги за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби складає 9 років 4 місяця 1 день або 9 повних років календарної вислуги.
Одноразова грошова допомога складає: 9 років х 18 072,38 грн = 162 651,38 грн.
Переплата одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби склала: 469881,75 грн - 162 651,38 грн = 307230,37 грн.
Як наслідок, переплата одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби спричинила переплату компенсації податку на доходи фізичних осіб в сумі 55301,47 грн.
Переплата одноразової грошової допомоги при звільненні майора ОСОБА_3 була здійснена внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , яка внаслідок своєї самовпевненості, будучи обізнаною у своїй справі, допустила внесення до наказу (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206, що стосується виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 інформації стосовно безперервної вислуги років майора ОСОБА_3 , що не відповідала дійсності. Разом з тим, всі вихідні дані для обчислення вислуги років та періодів служби майора ОСОБА_3 , а саме: особова справа та послужний список майора ОСОБА_3 , перебували у начальника персоналу військової частини НОМЕР_2 .
В обов`язки начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_2 входило: вести облік особового складу постійно, в будь-яких умовах діяльності та за формами та правилами, встановленими інструкціями з обліку особового складу; достовірно, повно і правильно відображати штатну, списочну та наявну чисельність особового складу, кількісні та якісні зміни як в цілому за військову частину, так і персонально по кожному військовослужбовцю; своєчасно надавати за підпорядкованістю дані у відповідності з табелем термінових донесень, доповідати начальнику вищого кадрового органу про стан роботи з кадрами, а також надавати йому пропозиції по поліпшенню укомплектованості військової частини: організовувати ведення обліку особового складу в підрозділах та здійснювати постійний контроль за його станом у суворій відповідності з вимогами інструкції з обліку особового складу; брати участь у щорічній перевірці обліку особового складу у військовій частині; планувати роботу групи, навчати і виховувати підлеглих, проводити заняття з посадовими особами, відповідальними за облік особового складу в підрозділах, організовувати узагальнення та впровадження передового досвіду, роботи з кадрами; проводити роботу щодо підтримання належного рівня укомплектованості військової частини особовим складом, організовувати виконання заходів, спрямованих на збільшення чисельності військовослужбовців служби за контрактом, особисто приймати участь у відборі громадян та військовослужбовців строкової служби на військову службу за контрактом; всебічно вивчати особовий склад на практичній роботі, особисто знати ділові і професійні якості офіцерського складу військової частини, підтримувати тісний зв`язок з командирами підрозділів, начальниками груп та служб, погоджувати з ними всі кадрові питання, що стосуються підпорядкованого їм особового складу; організовувати ведення обліку військовослужбовців, які потребують направлення на навчання на курси підготовки за спеціальністю, підвищення кваліфікації та рівня військової освіти; розглядати доцільність призначення військовослужбовців до інших частин за наданими їм відношеннями, доповідати свої висновки командиру військової частини; надавати командиру військової частини обґрунтовані пропозиції щодо призначення військовослужбовців на посади всередині військової частини, направлення на навчання чи до складу миротворчих підрозділів, а також щодо заохочення їх вищим командуванням. За його вказівкою організовувати відпрацювання документів, спрямованих на реалізацію прийнятих рішень; особисто керувати процесом атестування особового складу, надавати допомогу командирам (начальникам) всіх рівнів в його якісному проведенні та визначенні перспектив подальшого використання військовослужбовців, вживати заходів щодо втілення атестаційних висновків в життя; забезпечувати своєчасність продовження військовослужбовцям термінів військової служби за новими контрактами, контролювати повноту та якість виконання всіх спрямованих на це заходів; організовувати ведення обліку дисциплінарної практики офіцерів та військовослужбовців за контрактом у суворій відповідності з вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; контролювати своєчасність та законність присвоєння військовослужбовцям чергових військових звань, забезпечувати своєчасне та якісне супроводження їх кар`єри в облікових документах та протязі всього періоду служби.
Лейтенант ОСОБА_2 пояснила, що згідно Інструкції з організації обліку особового складу, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 - організація і стан обліку особового складу покладений у військових частинах і з`єднаннях - на начальників штабу військових частин і з`єднань.
Особова справа майора ОСОБА_3 знаходилася у військовій частині НОМЕР_2 . Записи про періоди військової служби в послужному списку особової справи відповідали дійсності, вислуга років обрахована на момент звільнення військовослужбовця відповідно до послужного списку та відповідає обрахунку вислуги років згідно наказу командира військової частин НОМЕР_2 від 01.01.2023 №1 (з адміністративно-господарської діяльності).
Витяг із наказу по стройовій частині від 22.07.2023 №206, що стосується виключення майора ОСОБА_3 , був наданий да фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 встановленим порядком у визначений термін, був оформлений належним чином згідно вимог керівних документів.
Лейтенант ОСОБА_2 зазначила, що відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40 (прим. на час вчинення та дії правопорушення діяла Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124), персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції. Лейтенант ОСОБА_2 вказала, що особами, що погодили наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 були: начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 , помічник командира з правової роботи командира військової частини НОМЕР_2 , начальник штабу-перший заступник командира військової частини НОМЕР_2 .
Начальник групи персоналу військової частини НОМЕР_2 відповідає за створення проекту наказу по стройовій частині та за достовірність внесення звань, посад та персональних даних.
Лейтенант ОСОБА_2 вважає, що переплату одноразової грошової допомоги при звільненні майору ОСОБА_3 здійснено внаслідок помилки при нарахуванні фінансово-економічною службою та не перевірки зазначеною службою достовірності занесення виплат у витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206.
Також у своїх поясненнях лейтенант ОСОБА_2 стверджує, що про факт переплати одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 знали: командир Військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_6 ; начальник штабу-перший заступник командира військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_7 ; т.в.о. начальника фінансово-економічної служби помічника командира по фінансово-економічній роботі військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_8 (станом на 22.07.2023 тимчасово виконував обов`язки помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 ); т.в.о. помічника командира з правової роботи військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_9 ; провідний бухгалтер фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_4 ; начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_10 .
Таким чином, начальник групи персоналу військової частини НОМЕР_4 лейтенант ОСОБА_2 , внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх функціональних обов`язків та своєї самовпевненості будучи обізнаною у своїй справі, допустила внесення до наказу (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 в частині, що стосується виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 інформації стосовно безперервної вислуги років майора ОСОБА_3 , що не відповідала дійсності, не перевірила наявні підстави для нарахування одноразової допомоги при звільненні відповідно періодам перебування військовослужбовця на військовій службі з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, не звіривши з витягами з наказів з попередніх місць служби майора ОСОБА_3 та не виконавши свої функціональні обов`язки в частині обліку особового складу під час відпрацьовування наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206, неправомірно застосувала п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що призвело до безпідставного нарахування та виплати у збільшеному розмірі одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 в сумі 469881,75 грн та компенсації податку на доходи фізичних осіб в сумі 133430,78 грн на загальну суму 603312,53 грн.
Т.в.о. начальника фінансово-економічної служби - помічника командира по фінансово-економічній роботі військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_8 (станом на 22 липня 2023 року тимчасово виконував обов`язки помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи – начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 ), не перевіривши інформацію стосовно виплат грошового забезпечення при звільненні майора ОСОБА_3 , погодив наказ (по стройовій частині) від 22 липня 2023 року №206 та в подальшому не проконтролював нарахування при звільненні особового складу військової частини НОМЕР_2 станом на липень 2023 року, за які відповідала бухгалтер фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_11 , не уточнив у витягу із наказу (по стройовій частині) від 22 липня 2023 року №206 в пункті про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби проекту наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22 липня 2023 року №206 кількість повних років календарної вислуги для нарахування одноразової грошової допомоги при звільнені з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби майора ОСОБА_3 .
Начальник штабу - перший заступник командира військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_7 на слабкому рівні організував діловодство у штабі військової частини НОМЕР_2 , не здійснив належного контролю з боку начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 стосовно відпрацювання наказів по стройовій частині.
Командир військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_6 не організував належним чином діловодство у підпорядкованій йому частині, контроль з боку командира військової частини НОМЕР_2 за здійсненням організації ведення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_2 здійснювався на низькому рівні, слабкий рівень контролю за здійсненням нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , що призвело до безпідставного внесення до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22 липня 2023 року №206 в частині, що стосується виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 інформації стосовно безперервної вислуги років майора ОСОБА_3 , нарахування та виплати у збільшеному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні майору ОСОБА_3 в сумі 469881,75 грн, що в свою чергу спричинило переплату компенсації податку на доходи фізичних осіб в сумі 55301,47 грн.
Вина військовослужбовця: виходячи з матеріалів службового розслідування , вина начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_1 виражається у формі недбалості, а саме: порушивши вимоги керівних документів, будучи посадовою особою у ході виконання своїх службових обов`язків та з власної недбалості допустила внесення до наказу (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 недостовірної інформації, на підставі якої здійснено безпідставне нарахування та виплату одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 .
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є: особиста недисциплінованість та недбале ставлення начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_1 до виконання покладених на неї обов`язків та незнання положень керівних документів (лейтенант ОСОБА_2 в своїх поясненнях посилалась на Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, затверджену наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, не зважаючи на те, що на час вчинення та дії правопорушення діяла Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних сил України від 07.04.2017 №124).
Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до положень статті 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
За порушення вимог статей 16, 37, 58, 59, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а саме: слабкий рівень організації діловодства у підпорядкованій йому військовій частині, слабкий рівень контролю за здійсненням ведення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_2 рівні, слабкий рівень контролю за здійсненням нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , що призвело до безпідставного внесення до наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 інформації стосовно безперервної вислуги років майора ОСОБА_3 , що заподіяло матеріальну шкоду державі, командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_6 притягнути до дисциплінарної відповідальності.
За порушення вимог, передбачених статтями 16, 37, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктами 1.3, 1.10 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 (діяла на час вчинення та дії правопорушення) та військової дисципліни, а саме: недбале ставлення до виконання обов`язків військової служби, службових (посадових) обов`язків в частині контролю за нарахуванням та виплатою грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , не перевіривши достовірність даних стосовно виплати грошового забезпечення при звільненні майора ОСОБА_3 , погодив наказ (по стройовій частині) від 22 липня 2023 рок №206 (т.в.о. начальника фінансово- економічної служби – головного бухгалтера військової частини НОМЕР_2 не володів дійсним станом справ стосовно звільнення військовослужбовців, а посадові особи йому не доповідали та не контролювали документи, які надаються для нарахувань одноразової грошової допомоги), відсутність контролю та слабкий рівень за нарахуванням та виплатою грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 (документи для нарахувань не перевіряються посадовими особами, які погоджують накази стосовно виплат), вимог пункту 7 розділу XXXII Порядку №260, що призвело до безпідставного нарахування та виплати у збільшеному розмірі одноразової грошової допомоги в сумі 469881,75 грн та компенсації податку на доходи фізичних осіб в сумі 133430,78 грн, що в свою чергу нанесло державі матеріальних збитків на загальну суму 362531,84 грн, т.в.о. начальника фінансово-економічної служби – головного бухгалтера військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_8 притягнути до повної матеріальної та дисциплінарної відповідальності – накласти дисциплінарне стягнення "догана", стягнути грошові кошти в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн.
За порушення вимог, передбачених статтями 16, 37, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктами 1.3, 1.10 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 (діяла на час вчинення та дії правопорушення) та військової дисципліни, а саме: недбале ставлення до виконання обов`язків військової служби, службових (посадових) обов`язків в частині ведення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_2 (начальник групи персоналу військової частини НОМЕР_2 не володіла дійсним станом справ стосовно звільнення військовослужбовців, а посадові особи їй не доповідали та не контролювали документи, які надаються для нарахувань одноразової грошової допомоги), відсутність контролю та незадовільний рівень організації обліку особового складу (документи для нарахувань не перевіряються посадовими особами, які погоджують накази стосовно виплат), невиконання вимог пункту 7 розділу XXXII Порядку №260, безпідставного внесення відомостей до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22 липня 2023 року №206, на підставі якого було нараховано та виплачено у збільшеному розмірі одноразову грошову допомогу в сумі 469881,75 грн та компенсації податку на доходи фізичних осіб в сумі 133430,78 грн, що в свою чергу нанесло державі матеріальних збитків на загальну суму 362531,84 грн, лейтенанта ОСОБА_5 , яка перебувала на посаді начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_2 , притягнути до повної матеріальної відповідальності, стягнути грошові кошти в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн.
Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 здійснити наступні заходи:
- здійснювати контроль утримання (заборгованості, збитків, шкоди) з грошового забезпечення у розмірі 20 (двадцять) відсотків від загальної суми нарахованого грошового забезпечення та додаткової винагороди т.в.о. начальника фінансово-економічної служби – головного бухгалтера військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_8 до повного погашення збитків завданих державі, з внесенням до книги обліку грошових стягнень і нарахувань. У зв`язку з притягненням до матеріальної та дисциплінарної відповідальності виплатити молодшому сержанту ОСОБА_8 щомісячну премію за листопад 2024 року в розмірі визначеному в пункті 4 Розділу XVI Порядку №260. У зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності виплатити підполковнику ОСОБА_6 , командиру військової частини НОМЕР_2 щомісячну премію за листопад 2024 року в розмірі визначеному в пункті 4 Розділу XVI Порядку №260.
- підготувати та направити Акт передачі заборгованості лейтенанта ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 та копії матеріалів службового розслідування для утримання з грошового забезпечення у розмірі 20 (двадцять) відсотків від загальної суми нарахованого грошового забезпечення та додаткової винагороди лейтенанту ОСОБА_12 , до повного погашення збитків завданих державі, з внесенням до книги обліку грошових стягнень і нарахувань.
Начальнику адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 здійснити наступні заходи: відповідно до статті 11 Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ для відшкодування шкоди, визначеної в пункту 5.2 Акту службового розслідування, у п`ятиденний термін з дня реєстрації Акту службового розслідування, направити копію матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_3 та на поштову адресу лейтенанта ОСОБА_1 . Наказ довести до відповідальних осіб військової частини НОМЕР_2 під підпис. Витяг із наказу та копії матеріалів службового розслідування направити до військової частини НОМЕР_2 .
У зв`язку з порушенням вимог статей 16, 37, 58, 59, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а саме: організував слабкий рівень діловодства у штабі військової частини НОМЕР_2 , неналежний рівень контролю з боку начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_7 стосовно відпрацювання наказів по стройовій частині, що призвело до безпідставного нарахування та виплати у збільшеному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні майору ОСОБА_3 направити копію матеріалів службового розслідування начальнику Національного університету оборони України для прийняття рішення щодо притягнення майора ОСОБА_7 колишнього начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_2 , чиї дії (бездіяльність) опосередковано сприяли безпідставному нарахуванню та виплаті у збільшеному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні майору ОСОБА_3 , до встановленої чинним законодавством України відповідальності.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 "Про результати службового розслідування" на підставі встановленого службовим розслідуванням (стосовно ОСОБА_1 ) наказано: за порушення вимог, передбачених статтями 16, 37, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктами 1.3, 1.10 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 (діяла на час вчинення та дії правопорушення) та військової дисципліни, а саме: недбале ставлення до виконання обов`язків військової служби, службових (посадових) обов`язків в частині ведення обліку особового складу у військовій частині НОМЕР_2 (начальник групи персоналу військової частини НОМЕР_2 не володіла дійсним станом справ стосовно звільнення військовослужбовців, а посадові особи їй не доповідали та не контролювали документи, які надаються для нарахувань одноразової грошової допомоги), відсутність контролю та незадовільний рівень організації обліку особового складу (документи для нарахувань не перевіряються посадовими особами, які погоджують накази стосовно виплат), невиконання вимог пункту 7 розділу XXXII Порядку №260, безпідставного внесення відомостей до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22 липня 2023 року №206, на підставі якого було нараховано та виплачено у збільшеному розмірі одноразову грошову допомогу в сумі 469881,75 грн та компенсації податку на доходи фізичних осіб в сумі 133430,78 грн, що в свою чергу нанесло державі матеріальних збитків на загальну суму 362531,84 грн, лейтенанта ОСОБА_5 , яка перебувала на посаді начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_2 , притягнути до повної матеріальної відповідальності, стягнути грошові кошти в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 здійснити наступні заходи: підготувати та направити Акт передачі заборгованості лейтенанта ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 та копії матеріалів службового розслідування для утримання з грошового забезпечення у розмірі 20 (двадцять) відсотків від загальної суми нарахованого грошового забезпечення та додаткової винагороди лейтенанту ОСОБА_12 , до повного погашення збитків завданих державі, з внесенням до книги обліку грошових стягнень і нарахувань. Начальнику адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 здійснити наступні заходи: відповідно до статті 11 Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ для відшкодування шкоди, визначеної в пункту 5.2 Акту службового розслідування, у п`ятиденний термін з дня реєстрації Акту службового розслідування, направити копію матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_3 та на поштову адресу лейтенанта ОСОБА_1 . Наказ довести до відповідальних осіб військової частини НОМЕР_2 під підпис. Витяг із наказу та копії матеріалів службового розслідування направити до військової частини НОМЕР_2 .
Не погодившись із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати службового розслідування» у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення її до матеріальної відповідальності, позивачка звернулася до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати службового розслідування» у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності є правомірним та прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту – Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі по тексту – Статут ВС ЗСУ), яким відповідно до частини другої цього Статуту керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Відповідно до статей 3 та 4 Статуту ВС ЗСУ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтями 5, 6 та 8 Статуту ВС ЗСУ внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.
Загальні обов`язки військовослужбовців встановлені статтею 11 Статуту ВС ЗСУ, до яких зокрема, відноситься обов`язок постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 16 Статуту ВС ЗСУ визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статті 26 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Пунктами 1.1 та 1.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (далі по тексту – Інструкція №124), затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 (чинна на час вчинення правопорушення), встановлено, що ця Інструкція встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі – військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням.
Відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник).
Командир (керівник) військової частини (установи) відповідає за збереження документів та інформації, яку вони містять, функціонування системи захисту документаційного фонду від незаконного доступу, втрату і несанкціоноване знищення документів, порушення правил користування документами.
За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, що розробляються на виконання завдань, визначених у розпорядчих документах і дорученнях вищих органів військового управління, а також відповідей на запити і звернення народних депутатів України та депутатів місцевих рад, погодження проектів нормативно-правових актів відповідають заступники командира (керівника) військової частини (установи) згідно з розподілом службових обов`язків.
За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні інших документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах військової частини (установи) відповідають їх командири (керівники).
Персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції.
Згідно з підпунктом 2.8.20.8 пункту 2.8 Інструкції №124 розробник документа несе персональну відповідальність за достовірність даних щодо погодження проекту документа.
Перед поданням проекту документа на підпис відповідному керівникові виконавець, який підготував документ, зобов`язаний перевірити правильність його складення та оформлення (у тому числі посилання на нормативно-правові акти, уточнити цифрові дані, наявність необхідних віз і додатків) (підпункт 3.10.11 пункту 3.10 Інструкції № 124).
Підпунктами 3.11.1 та 3.11.2 пункту 3.11 Інструкції №124 встановлено, що контроль за виконанням документів здійснюється з метою забезпечення своєчасного та належного їх виконання та підвищення персональної відповідальності кожної посадової особи за доручену справу.
Організацію контролю у структурному підрозділі здійснює його командир (керівник).
Відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 (далі по тексту – Інструкція №280 (у відповідній редакції), ця Інструкція визначає: організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), органі управління Державної спеціальної служби транспорту (далі - Держспецтрансслужба), бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до складу Держспецтрансслужби; завдання і види обліку, призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення; обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу; порядок обліку загальних (безповоротних та тимчасових) втрат особового складу; порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу та витягів із них.
Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції №280 облік особового складу повинен бути безперервним, своєчасним і повним, вестися постійно за будь-яких умов діяльності військ (сил) за формами і правилами, установленими цією Інструкцією, достовірно відображати існуючу штатну і спискову чисельність особового складу, а також кількісні і якісні зміни, що відбуваються, як в цілому щодо особового складу, так і персонально стосовно кожного військовослужбовця або працівника.
При цьому пунктом 4 розділу І Інструкції №280 визначено, що облік працівників ведеться відповідно до законодавства та цієї Інструкції, а пунктом 6 розділу І Інструкції №280 – що організація обліку особового складу покладається у службах персоналу - на керівників служб персоналу.
Зазначені вище посадові особи зобов`язані: здійснювати контроль за станом обліку особового складу та періодично особисто перевіряти укомплектованість військ (сил); контролювати правильне відображення чисельності особового складу в облікових документах і своєчасне надання донесень про склад і чисельність військ (сил); проводити заняття (збори) з посадовими особами, які безпосередньо ведуть облік особового складу; проводити перевірки стану обліку особового складу під час перевірок військ (сил), надаючи практичну допомогу та досягаючи якісного стану обліку особового складу; контролювати роботу комісій для перевірки стану обліку особового складу; здійснювати контроль за забезпеченням бланками і книгами з обліку особового складу, а також посвідченнями військовослужбовців (військовими квитками), які засвідчують статус військовослужбовця, його службове становище (далі - документ, що посвідчує особу військовослужбовця); вживати всіх заходів для збереження облікових документів, особливо в умовах дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 8 розділу І Інструкції №280 командири (керівники) органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, у тому числі керівники служб персоналу та кадрових центрів, зобов`язані: здійснювати контроль за обліком особового складу і чисельністю підпорядкованих військ (сил); координувати взаємодію штабів і служб персоналу під час передислокації військових частин і переміщень військовослужбовців; вживати заходів щодо удосконалення обліку особового складу із застосуванням автоматизованих систем управління; забезпечувати військове керівництво відомостями щодо складу військ (сил), кількісними і якісними показниками їх укомплектованості.
Пунктом 19 розділу ІІ Інструкції №280 встановлено, що облік особового складу у штабі військової частини ведеться керівником служби персоналу штабу, який зобов`язаний забезпечити, зокрема: ведення обліку особового складу військової частини відповідно до вимог цієї Інструкції; своєчасне складання і надання начальнику штабу на підпис проєктів наказів по стройовій частині, добову відомість і встановлені донесення та повідомлення по особовому складу; повідомлення, не пізніше наступного дня після підписання наказу по стройовій частині, командирів відповідних підрозділів у частині, що їх стосується; своєчасне внесення записів про зміни в облікових даних особового складу у відповідні облікові документи, які ведуться у штабі військової частини.
Згідно із пунктом 19 розділу ХІ Інструкції №280 проєкти наказів по особовому складу перед поданням їх на підпис відповідному командиру (керівнику), повинні бути перевірені (вичитані) виконавцем, зазначені в пунктах наказу облікові дані військовослужбовців або працівників уважно звірені з наявними документами персонального обліку, посади - зі штатом, штатним розписом. Про відсутність помилок у проєкті наказу та відповідність його пунктів законодавству на звороті останнього аркуша наказу виконавець та безпосередній керівник служби персоналу (або посадова особа, на яку покладено завдання роботи з персоналом, де штатом не передбачено відповідної служби або окремої штатної посади), засвідчують своїми підписами.
У разі проведення перевірки проєкту наказу по особовому складу іншими посадовими особами вони також ставлять свої підписи. Зразок звороту останнього аркуша наказу по особовому складу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції.
Відповідно до пункту 15 розділу XI Інструкції №280 накази по особовому складу відпрацьовуються за документами персонального обліку військовослужбовців (послужною (скороченою послужною) карткою або за особовою справою), а також за установленими Інструкцією з організації виконання Положення документами, які оформляються посадовими особами служб персоналу та кадрових центрів для встановлення, зміни або припинення правових відносин, які реалізуються наказами по особовому складу.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі по тексту – Закон №160-IX).
Згідно зі статтею 2 Закону №160-IX дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).
Частинами першою – четвертою статті 3 Закону № 160-IX встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Статтею 4 Закону №160-IX передбачено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Згідно із частинами першою та третьою статті 5 Закону №160-IX особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.
Частиною першою статті 6 Закону № 160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Згідно із приписами частин сьомої та восьмої статті 8 Закону №160-IX якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону №160-IX наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
З наведеного правового регулювання слідує, що керівники відділів, служб, відділень та груп персоналу здійснюють організацію обліку особового складу військової частини, зокрема складають і надають на підпис начальнику штабу проєкти наказів по стройовій частині. При цьому перед поданням проєкту документа на підпис керівник служби персоналу зобов`язаний перевірити правильність його складення та оформлення та у разі відсутності у проєкті наказу помилок та його відповідності вимогам законодавству проставити свій підпис на звороті останнього аркуша наказу. Персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції. Підставою для притягнення винної особи до матеріальної відповідальності є шкода, завдана, зокрема, неналежним виконанням цією особою службових обов`язків. В разі виявлення здійснення надлишкових виплат грошових коштів така особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди.
Судом встановлено, що в ході проведення службового розслідування підтверджено факт наявності переплати майору ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у сумі 307230,375 грн та компенсації податку на доходи фізичних осіб у сумі 55301,47 грн у зв`язку з виплатою йому одноразової грошової допомоги при звільненні за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням періоду попередньої служби до дня останнього зарахування на службу).
Так, згідно з приписами пунктів 1 та 7 розділу XXXIІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі по тексту – Порядок №260 (у відповідній редакції) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
У наказі командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 зазначено, що календарна вислуга років ОСОБА_3 у Збройних Силах становить 26 років 02 місяці 00 день та виплаті йому підлягає одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно (пункту 1 розділу XXXIІ) Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, у повному обсязі.
Тобто у наказі командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 (в цілях обчислення одноразової грошової допомоги) не було зазначено, що період календарної служби ОСОБА_3 з дня останнього зарахування на службу становить 9 років 4 місяця 1 день або 9 повних років календарної вислуги та виплаті йому підлягає одноразова грошова допомога за 9 повних календарних років (без урахування періоду попередньої служби) згідно пункту 7 розділу XXXIІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
Внаслідок цього ОСОБА_3 виплачено одноразову грошову допомогу за 26 календарних років у сумі 469881,75 грн, тоді як виплаті підлягала одноразова грошова допомога за 09 календарних років у сумі 162651,38 грн, чим державі завдано збитків на суму 362531,84 грн.
Вказані обставини позивачкою у позовній заяві не заперечуються та не спростовуються.
Також позивачем визнається, що проєкт наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 був підготовлений саме нею в силу покладених на неї службових обов`язків та саме нею, як начальником групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , підписаний на зворотній сторінці останнього аркуша наказу (а.с. 112-зворот).
Таким чином, вказаним підписом позивачка засвідчила правильність складання та оформлення проєкту наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206, тобто відсутність у ньому помилок та його відповідність вимогам Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
У подальшому цей проєкт наказу був підписаний іншими посадовими особами військової частини НОМЕР_2 та на підставі вказаного наказу здійснено виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги за 26 календарних років замість 09 календарних років, що і призвело до переплати військовослужбовцю одноразової грошової допомоги у сумі 307230,37 грн та компенсації податку на доходи фізичних осіб у сумі 55301,47 грн, а відтак і до завдання державі збитків на загальну суму 362531,84 грн.
Оскільки не зазначення в проєкті наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 інформації стосовно періоду календарної служби ОСОБА_3 з дня його останнього зарахування на службу (09 років 4 місяця 1 день) як фактичної підстави для застосування відповідних приписів розділу XXXIІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, сталося внаслідок допущеної позивачем бездіяльності, зумовленої неналежним виконанням своїх службових обов`язків, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивачки про відсутність причинного зв`язку між її (пасивною) поведінкою і завданою державі матеріальною шкодою, а також її вини у завданні збитків.
При цьому суд зауважує, що у тексті наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206, окрім календарної вислуги років - 26 років 02 місяці 00 днів, також зазначено: «виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у повному обсязі», тобто наводячи у проєкті наказу норму пункту 1, а не норму пункту 7 Порядку №260, позивачка не могла не усвідомлювати того, що ОСОБА_3 буде обчислена та виплачена одноразова грошова допомога саме відповідно до цієї норми та відповідно до тих календарних років служби, які зазначені у проєкті наказу.
Враховуючи те, що проявом вини є неналежне виконання особою своїх службових обов`язків, а підставою для притягнення винної особи до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неналежним виконанням цією особою службових обов`язків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неналежне виконання позивачкою своїх службових обов`язків при підготовці проєкту наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.07.2023 №206 призвело до здійснення надлишкових виплат грошових коштів, що є підставою для притягнення позивачкт до матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої з її вини шкоди. При цьому для притягнення позивачки до матеріальної відповідальності достатнім є наявність вини позивача у неналежній підготовці проєкту наказу від 22.07.2023 №206, а встановлення умислу статтею 3 Закону №160-IX не вимагається.
Таким чином, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати службового розслідування» у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності є правомірним та прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, тому не підлягає скасуванню.
Посилання апеляційної скарги позивачки на те, що рапорт, що ініціював проведення розслідування, поданий з метою недопущення переплати,  у  той  час  як  переплата  уже  була  здійснена  більш  як  за  8  місяців  до подання рапорту, тобто вбачається фіктивність процедури розслідування від самого початку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно акту службового розслідування, з рапорту командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_6 від 17.04.2024 вх. №1672/170 стало відомо, що існує саме ризик переплати одноразової грошової допомоги за 26 календарних років військової служби майору ОСОБА_3 , який на момент звільнення перебував на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення.
Щодо доводів позивачки про те, що запит щодо виплати чи не виплати ОСОБА_3 раніше одноразової грошової допомоги було зроблено військовою частиною НОМЕР_1 вже під час службового розслідування, що доводить факт відсутності таких відомостей в  розпорядженні  служби  персоналу  та  в особовій справі ОСОБА_3 на момент складання проекту наказу №206 від 22.07.2023, колегія суддів зазначає, що особова справа  військовослужбовців  офіцерського  складу  Збройних  Сил України формується з моменту отримання офіцерського звання та ведеться протягом усього  проходження  військової  служби,  під  час  звільнення  з  військової  служби направляється на зберігання до ТЦК та СП (в минулому військових комісаріатів), під час  повторного  вступу  на  військову  службу  особова справа направляється до військової  частини  куди  призваний  військовослужбовець.  Під  час  звільнення  з військової служби до особової справи долучається витяг з наказу про звільнення, в якому обов`язково  зазначаються  всі  виплати,  які  нараховано  військовослужбовцю.
Судом враховано, що особова  справа   ОСОБА_3  заведена  з  моменту  отримання  офіцерського звання  та  велася  протягом  усіх  періодів  його  служби,  і  містила  станом  на  день звільнення  22.07.2023  всі  необхідні  дані  для  розрахунку  його  вислуги  років  та визначення  періодів,  за  які  він  мав  право  на  одноразову  грошову  допомогу. 
При цьому, колегія суддів враховує пояснення відповідача про те, що запит щодо виплати чи не виплати ОСОБА_3 раніше одноразової грошової допомоги подавався  у  зв`язку  з  тим,  що  на  час  проведення розслідування  особова  справа   ОСОБА_3  вже  була  відіслана  до   ІНФОРМАЦІЯ_2  (копія  супроводу  №282  дск  від  03.08.2023  додається),  і  відповідно комісія  з  проведення  службового  розслідування  не  мала  можливості  з  нею ознайомитися.
При цьому, як зазначено вище, за  облік,  зберігання  та  ведення  особових  справ  відповідає служба персоналу військової частини, де проходить військову службу військовослужбовець, у спірному випадку – військової частини НОМЕР_2 , керівником якої в період з 27.08.2022 по 30.04.2024  була   ОСОБА_2 ,  та  відповідно  мала  доступ  до інформації,  яка  їй  була  необхідна  для  визначення  періодів  на  виплату  одноразової грошової допомоги.
Твердження апелянта стосовно неврахування судом першої інстанції того,  що  в  ході  службового  розслідування  жодною  мірою  не  було  розглянуто варіант допущення рахункової помилки, внаслідок чого майор ОСОБА_3 набув виплату незаконно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки службовим  розслідуванням  встановлено  факт  переплати   ОСОБА_3  одноразової грошової  допомого  та  посадових  осіб,  з  вини  яких  вона  допущена,  а  рахункова помилка могла виникнути у  випадку  неправильного  розрахунку  грошової допомоги,  проте у спірному випадку нарахування одноразової грошової допомоги здійснено на  підставі  наказу  командира  військової  частини   НОМЕР_2  від 22.07.2023 №206, виконавцем  якого була ОСОБА_1 .
Стосовно доводів апелянта про неправомірність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати проведення службового розслідування» у зв`язку з пропуском строку проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Частиною 3 ст.85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Згідно з ч.3 ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Отже, службове розслідування у будь-якому випадку не може тривати більш ніж 2 місяці.
Згідно з абз. 2 п. 3 розд. ІІІ Порядку №608 днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акту службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
За матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.04.2024 №248 наказано: призначити службове розслідування щодо можливості факту переплати одноразової грошової допомоги майору ОСОБА_3 та для проведення службового розслідування призначити комісію; голові комісії провести службове розслідування та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення у термін до 17:00 18.05.2024.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.05.2024 №316 наказано: продовжити строк проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2024 №248, до 17.06.2024; голові комісії провести службове розслідування та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в строк до 17:00 15.06.2024.
Колегія суддів звертає увагу на те, що службове розслідування було завершено 07.11.2024, про що свідчить Акт службового розслідування (вх. №762 від 07.11.2024), тобто з порушенням двохмісячного строку на його проведення.
В свою чергу, позивачка, посилаючись на неправомірність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати проведення службового розслідування», не зазначає, яким чином порушення строку проведення службового розслідування вплинуло на встановлені в ході розслідування порушення нею службових обов`язків.
Суд погоджується з позивачкою в тому, що службове розслідування проведено відповідачем з порушенням строку, встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», проте суд не може залишити поза увагою ту обставину, що факт затримки у проведенні службового розслідування не може вплинути на cуть виявленого порушення та його наслідки, у зв`язку з чим саме по собі процедурне порушення не може мати наслідком звільнення особи від відповідальності.
Оскільки відповідачем вжито належних та достатніх заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, у тому числі, наявності вини військовослужбовця, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати службового розслідування» у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, розглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивачки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Підстави для розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правову допомогу, відсутні.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 по справі № 440/15406/24  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко