П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11424/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лавренчук О.В. 
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
20 березня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автосвіт ЛТД" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автосвіт ЛТД" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
ТОВ "Автосвіт ЛТД" звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області, в якому просило:
-визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспортів про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.04.2023 №042902.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено:
Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Автосвіт ЛТД" є юридичною особою, зареєстрованими видами економічної діяльності якої, згідно КВЕД є: 49.31 пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний).
Позивач має:
- ліцензію на внутрішні пасажирські перевезення автобусами; міжнародні перевезення пасажирів автобусами.
- дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування Київ-Коростень (термін дії з 06.12.2021 по 05.12.2026);
- дозвіл на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування Київ-Коростень (термін дії з 06.12.2021 по 05.12.2026).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу – автобус Mercedes-Benz Vario 818D (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) є ТОВ "Автосвіт ЛТД".
Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі направлення від 14.03.2024 №001290 та щотижневого графіка проведення перевірок, у період із 18.03.2024 по 24.03.2024 здійснювалась рейдова перевірка додержання транспортними засобами вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Під час рейдової перевірки, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті у м. Києві, біля станції метро "Академмістечко", пр. Академіка Палладіна, 7А проведена перевірка належного ТОВ "Автосвіт ЛТД" транспортного засобу- автобуса Mercedes-Benz Vario 818D (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), водій ОСОБА_1 
Перевіркою  встановлено, що на момент її проведення у водія автобуса Mercedes-Benz Vario 818D (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 , який надає послуги з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом «Київ-Коростень» відсутні документи, передбачені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: схема маршруту, розклад руху з відправлення в м. Києві біля станції метро "Академмістечко".
За результатами перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті у м. Києві  складений акт від 20.03.2024 №059529 з яким   ОСОБА_1 ознайомлений, однак від надання письмових пояснень та від підпису  відмовився, про що в акті є відповідна відмітка.
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про вимог законодавства про автомобільний транспорт, вчинене при надані послуг з перевезень пасажирів, Відділ державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті виніс постанову від 30.04.2024 №042902, якою, на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосував до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосвіт ЛТД" адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень за порушення вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Вважаючи вищезазначену постанову протиправною, позивач звернувся  до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон України № 2344-ІІІ, Закон України "Про автомобільний транспорт").
У статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" наведені такі визначення:
- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
- автобусний маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів;
- автобусний маршрут приміський - автобусний маршрут, який з`єднує населені пункти і протяжність якого не перевищує 50 км;
- автобусний маршрут загального користування - автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні пасажирські перевезення;
- регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;
- перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху, в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху;
- паспорт маршруту - документ, що містить схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, графіки режимів праці та відпочинку водіїв тощо;
- розклад руху - сукупність графіків руху автобусів за маршрутом;
- графік руху - відомості про час і послідовність виконання рейсу.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
За змістом статті 34 Закону України № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 39 Закону України № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
-для автомобільного перевізника-ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
-для водія автобуса-посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Вказаними нормами чітко визначено обов`язок наявності в автомобільних перевізників необхідних документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень.
Положеннями ст. 60 Закону № 2344-III передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, водій автобуса повинен мати при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
При цьому, абзацом 2 частини 2 статті 40 Закону № 2344-III закріплено, що водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.
Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 № 278 (далі Порядок № 278), встановлює вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів, згідно із пунктом 1.3 якого автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
Схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та працівникам уповноважених підрозділів Національної поліції України (пункт 1.4 Порядку № 278).
Пунктом 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, (далі Правила), визначено, що перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечити транспортний засіб, який здійснює регулярні пасажирські перевезення, зокрема схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху, який має бути у водія з собою.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 278 паспорт маршруту включає:
-схему маршруту;
-характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності);
-копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів;
-графік режиму праці та відпочинку водіїв;
-таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень);
-список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, туристично-екскурсійних перевезень, а також перевезення осіб, що перетинають лінію розмежування в Донецькій і Луганській областях та адміністративний кордон між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю);
-відомості про зміни на маршруті;
-умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);
-акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);
-договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень);
-відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).
У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування- з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.
Таким чином, розклад руху та схема маршруту є складовими частинами паспорту маршруту, який містить інформацію щодо графіку руху автобусів за маршрутом визначеному у схемі маршруту та характеристики маршруту, при цьому, розклад повинен відповідати вимогам законодавства та розроблятись на підставі укладеного та чинного договору про надання послуг.
Водночас, положеннями статті 39 Закону № 2344-ІІІ покладено на автомобільного перевізника обов`язок із забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки розкладу руху при здійсненні регулярних пасажирських перевезень та таблицю вартості проїзду.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).
Відповідно до пункту 12 названого Порядку рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Згідно з абзацом 3 пункту 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Пунктом 21 Порядку №1567 закріаплено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженими працівниками Укртрансбезпеки під час перевірки виявлено порушення статті 39 Закону України №2344-ІІІ, оскільки зафіксовано надання ТОВ "Автосвіт ЛТД" послуг з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом "Київ - Коростень" за відсутності документів, передбачених статтею 39 Закону України № 2344-ІІІ, зокрема, схеми маршруту і розкладу руху з відправленням в м.Києві біля станції метро "Академмістечко".
Як наслідок, відповідач 30.04.2024 виніс постанову №042902, якою до ТОВ "Автосвіт ЛТД" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень за порушення статті 39 Закону України №2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону.
Позивач в обгрунтування як доводів позовної заяви, так і апеляційної скарги зазначає, що автобус (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) не рухався, а знаходився на місці для паркування транспортних засобів на період міжрейсового відстою автобуса між оборотними рейсами на маршруті. Вважає безпідставним твердження відповідача про те, що на момент перевірки водій здійснював відправлення біля станції метро “Академмістечко” в м.Києві, оскільки інспектором Волошиною Г.І. не надано жодних доказів на підтвердження того, що водій безпосередньо здійснював відправлення зі станції метро “Академмістечко” в м.Києві та перевозив пасажирів чи намагався здійснювати перевезення.
В свою чергу, судом першої інстанції досліджено надані відповідачем відеозаписи, з яких встановлено, що автобус (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) знаходився на зупинці вздовж проїзної частини проспекту Академіка Палладіна біля станції метро "Академмістечко" у м.Києві, а не у місці для паркування (відстою) ТЗ. Також на відео перевірки, так як і в акті проведення перевірки, водієм не зазначається, що транспортний засіб знаходиться на стоянці.
При цьому, судом при дослідженні наданих відеозаписів встановлено, що під час перевірки автобуса (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), у ньому знаходились пасажири.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено те, що перевізником ТОВ "Автосвіт ЛТД" біля ст. метро "Академмістечко" у м. Києві здійснювалася саме посадка/висадка пасажирів без необхідних на те документів (схеми маршруту та розкладу руху з посадкою/висадкою на зупинці громадського транспорту ст. метро "Академмістечко" у м. Києві) та спростовано твердження позивача про паркування в період міжрейсового відстою між оборотними рейсами транспортного засобу, який підлягає перевірці. 
Між тим, апеляційна скарга, не містить доводів на спростування вищезазначених висновків суду першої інстанції. 
Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваної постанови, а відтак відсутні підстави для скасування останньої. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автосвіт ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.