Номер провадження: 33/813/81/25
Номер справи місцевого суду: 522/12239/24 
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю.А. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
правопорушника ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Олексіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олексін Віктор Вікторович, на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до адміністративних матеріалів, 19.07.2024 року о 08.37 годин в м. Одеса, вул. Старосінна, 1-Б, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW 530 D, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним сигналом, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, продовжив подальший рух та був зупинений шляхом переслідування за адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 11.

Також, 19.07.2024 року о 08.42 годині в м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 530 D, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неадекватна поведінка, розширені зіниці очей, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 19.07.2024 року о 09.02 годині в м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 11, під час оформлення адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ОСОБА_1 не виконав неодноразової вимоги поліцейського залишатися на місці складання адміністративних матеріалів та намагався втекти.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 у справі № 522/12239/24 об`єднано в одне провадження адміністративні матеріали № 522/12239/24, 3/522/6125/24 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з адміністративними матеріалами №522/12239/24, 3/522/6124/24 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та з адміністративними матеріалами №522/12239/24, 3/522/6123/24 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та присвоєно реєстраційний номер № 522/12239/24.

Всі вищевикладені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморським районним судом м. Одеси від 07 жовтня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП (а.с.69-72).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олексін В.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі закрити в цих, на підставі ст..247 КУпАП (а.с.74-76).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 324517 від 19.07.2024 року (а.с.1);
- протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 19.07.2024 року (а.с.2);
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 813019 від 19.07.2024 року (а.с.20);
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 813018 від 19.07.2024 року (а.с.31);
- рапортом інспектора ПП в Одеській області Паламарчука Є.М. (а.с.7);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.07.2024 року (а.с.34);
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.21; 35
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.22)
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.23).
- відеозаписами подій (а.с.8; 24; 36; 59).

Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованих йому адміністративних правопорушень, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Із змісту поданої апеляційної скарги вбачається лише незгода з притягненням водія до відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП та ст. 130 КУпАП, тоді як висновки суду першої інстанції щодо скоєння останнім правопорушення за ст. 185 фактично апелянтом не оскаржуються.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру, особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За змістом частини другої вказаної норми права такий огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026).
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, таким як: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст.ст. 251, 266 КУпАП, ст.ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини того, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 19.07.2024 року правопорушником ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи епізод, який трапився 19.07.2024 року о 08 год. 42 хв. в м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 11, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Між тим, ОСОБА_1 ухилився від відповіді на пропозицію працівників поліції проїхати до медичного закладу, дій для проходження огляду на законну вимогу поліцейських не здійснив. На звернення працівника поліції, що такі дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду, та як наслідок, складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не реагував. Наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 роз`яснювались.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, так як і суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про свідому відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Більше того, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст.130 КУпАП.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Тобто, водій ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, зобов`язаний був знати про свій обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, а у випадку відмови, розуміти наслідки складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, в частині того, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , останньому не вручались, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки законом не передбачено його обов`язкове вручення, такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу, від якого ОСОБА_1 відмовився, відповідно у працівників поліції були відсутні правові підстави для його вручення останньому.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття. Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції. Відповідно до даного пункту однією із ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є звужені чи дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя або неприродна блідість, що і стало підставою до пропозиції правопорушнику ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуються зібраними по справі доказами.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №813019 від 19 липня 2024року (а.с.20) 19.07.2024 року о 08.37 годин в м. Одеса, вул. Старосіна, 1-Б, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 530 D д/з НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним сигналом, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, та продовжив подальший рух та був зупинений шляхом переслідування за адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 11. 
Цей протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою - інспектором УПП в Одеській області старшим лейтенантом Паламарчуком Є.М., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним особисто та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 (а.с.20).

Підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, відповідних Інструкцій, суд апеляційної інстанції не вбачає.

У протоколі щодо ОСОБА_1 чітко сформульовано суть порушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Матеріали справи не містять даних про протиправність дій поліцейських, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Твердження сторони захисту про те, що доданий до матеріалів справи відеозапис не підтверджує обставин, викладених у протоколі, адже він не є безперервним та не відображає всіх обставин події, є неспроможними, оскільки зафіксовані на них обставини адміністративного правопорушення в повному та достатньому обсязі дають можливість встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що мала місце 19.07.2024 року та винуватості  ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Більш того, в судовому засіданні апеляційним судом досліджено відеозаписи, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи, на яких безсторонньо зафіксовані деякі обставини події: рух транспортного засобу BMW 530 D д/з НОМЕР_1 , який на вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський подав за допомогою руки та світло відбиваючого катафота червоного кольору, збільшив швидкість та продовжив подальший рух.

Додані відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер.
Так, на переглянутому відеозаписі чітко вбачається, що ніщо не заважало правопорушнику ОСОБА_1 бачити дії поліцейського, який намагався зупинити автомобіль, під керуванням правопорушника, за допомогою руки та світловідбиваючого диска червоного кольору, однак ОСОБА_1 відверто проігнорував цю вимогу працівника поліції, продовжив рух транспортного засобу, пояснюючи це тим, що він не бачив ні поліцейського, ні його вимоги.

Крім цього, в судовому засіданні апеляційного суду, сторона захисту не заперечувала, що на відео відображений саме автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , і що таке відео знімалося в той період, коли мала місце подія.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень Інструкції№1026, в частині дотриманняпорядку застосування відеореєстратора, встановленого на службовому транспортному засобі.
Також, за змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Доводи правопорушника ОСОБА_1 про те, що він не бачив ні поліцейського, ні його вимоги про зупинку транспортного засобу, не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі по ч. 1 ст. 122-2 КУпАП України через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП України.
Такого висновку апеляційний суд дійшов висновку, виходячи з наступного.

За змістом п\п б) п.2.3 ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. 

Пунктом 1.3 ПДР, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як встановлено  п. 2.4 ПДР, водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Пунктом 8.9 ПДР, передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

З підстав викладеного, апеляційний суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан на всій території України який неодноразово продовжувався та діє на сьогодні.
У зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану тимчасово обмежуються конституційні права і свободи людини та громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також впроваджуються тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб.
За змістом ст. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» (далі - Постанова КМУ) патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи; у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами. Крім того, тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби, та ін..
Приписами ст. 20 Постанови КМУ визначено, що заходи з контролю в`їзду/виїзду поза межами блокпостів включають: виявлення порушення встановленого порядку переміщення осіб, транспортних засобів, вантажів (товарів) на територію, де встановлено особливий режим; затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів.

Передбачено, що під час здійснення заходів з обмеження свободи пересування громадян України, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України, та повинні бути дотримані вимоги статей 12 і 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (ст. 21 Постанови КМУ).
Суд звертає увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією, іншими нормативно правовими актами, що набули чинності в умовах введення на території України воєнного стану.
В матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про неправомірну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 під час дії на території України воєнного стану, недотримання працівниками патрульної поліції приписів нормативно-правових актів при виконанні службових обов`язків, перевищення службових повноважень працівниками поліції, тощо.
Стороною захисту не наведено переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджуються зібраними по справі доказами.
Підстави вважати вказані докази неналежними, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, та у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олексін Віктор Вікторович, залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        С.М. Сегеда