ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2025 р.           Справа№ 910/7335/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Сітайло Л.Г. 
          Андрієнка  В.В. 
 
секретар
судового засідання           Рибчич А.В.

за участю 
представників:                 
від позивача - Градов А.Р.
від відповідача - Попічко Р.Р.

розглянувши апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"
на рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2023 р. (повний текст складено 11.12.2023 р.)
у справі № 910/7335/23 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом Міністерства оборони України 
до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"
про стягнення 576869968,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Міністерство оборони України звернулось з позовом до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" про стягнення попередньої оплати у розмірі 576869968,80 грн, перерахованої на виконання умов державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 403/1/22/121 від 13.04.2022 р.
В обґрунтування вимог позивач зазначає про те, що ним на виконання умов укладеного контракту було перераховано  попередню оплату в розмірі 659449000,00 грн, а відповідачем - поставлено товар на суму 31598207,80 грн, а також повернуто частину попередньої оплати на суму 50980823,40 грн, а відтак вартість непоставленого товару становить  576869968,80 грн та підлягає поверненню позивачу.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.11.2023 р. (повний текст складено 11.12.2023 р.) у справі № 910/7335/23 позов Міністерства оборони України задоволено в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням, Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" подала апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
У поданій апеляційній скарзі відповідач  зазначає, що 04.02.2023 р. здійснив поставку частини товару у кількості 70020 шт. на загальну суму 87605523,00 грн. позивачу за державним контрактом шляхом передання цього товару визначеному вантажоодержувачу, який за результатами приймання товару склав відповідний акт приймання-передачі № 17/м від 08.02.2023 р. Інша частина товару була не поставлена позивачу не з вини відповідача, а у зв`язку з тим, що іноземний постачальник не виконав обов`язок за контрактом з поставки решти товару відповідачу.
Постановою Північного апеляційного господарського суду 15.10.2024 р. апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" задоволено, рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2023 р. у справі № 910/7335/23 скасовано, в задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.11.2024 р. касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду     від 15.10.2024 р. скасовано, а справу № 910/7335/23 направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Матеріали справи № 910/7335/23 було повернуто до Північного апеляційного господарського суду 12.12.2024 р. супровідним листом Верховного Суду № 29-12/910/7335/23/343/2024 від 04.12.2024 р.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 р. апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"  у справі № 910/7335/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Сітайло Л.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 р. справу № 910/7335/23 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 21.01.2025 р.
У призначеному засіданні суду 21.01.2025 р. заслухано пояснення учасників справи по суті апеляційної скарги та оголошено перерву до 04.02.2025 р. з метою додаткового з`ясування обставин справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 р. було оголошено перерву до 04.03.2025 р.
У судовому засіданні 04.03.2025 р. було оголошено перерву до 18.03.2025 р.
У судовому засіданні 18.03.2025 р. представники сторін в судових дебатах підтримали свої пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.
13.04.2022 р. між Міністерством оборони України (далі - замовник) та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (далі - виконавець) було укладено державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 403/1/22/121 (далі - контракт).
Відповідно до п. 1.1 контракту виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства товари оборонного призначення (далі товари) у кількості та у строки,  зазначені у специфікації товарів, що поставляються державним контрактом, що постачаються в умовах воєнного стану  з метою забезпечення відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, обмеження конституційних прав і свобод людини, а замовник - прийняти через вантажоодержувача та оплатити такі товари.
30.12.2022 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою були внесені зміни до розділу 2 контракту та специфікації, а 03.03.2023 р. - додаткову угоду № 2, якою також були внесені зміни до розділу 2 контракту та специфікації. 
Згідно з п. 2.1 контракту та специфікації, в редакції додаткової угоди № 1, загальна вартість товару, що поставляється за контрактом, складає 627286780,00 грн.
Як передбачено п. 2.9 контракту, в редакції додаткової угоди № 1,  замовник може здійснювати попередню оплату в розмірі до 97% від вартості товару за контрактом на строк не більше, як на дев`ять місяців з дати перерахування коштів на рахунок виконавця. У разі проведення попередньої оплати, товар поставляється не пізніше строку поставки товару, зазначеного у Специфікації товару, що поставляється.
За п. 3.1 контракту товар поставляється відповідачем позивачу та передається вантажоодержувачу в пункті перетину державного кордону (місце поставки), який сторони узгодять додатково та письмово.
Пунктом 3.2 контракту передбачено, що поставка відповідачем та приймання вантажоодержувачем товару за контрактом здійснюється відповідно до комплекту технічної документації, що поставляється разом з товаром у місці поставки з підписанням сторонами акту приймання-передачі товару.
У відповідності до п. 3.4 контракту датою виконання відповідачем  зобов`язань щодо поставки товару є дата, зазначена в товаросупровідній документації.
Специфікацією встановлено, що строк поставки товару - не пізніше 15.06.2022 р.
Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 р. (п. 10.1 контракту в редакції додаткової угоди № 1). 
22.04.2022 р. на виконання умов контракту позивач перерахував відповідачу попередню оплату в розмірі 659449000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 403/1/118 від 21.04.2022 р.
Відповідач здійснив поставку частини товару на позивачу суму 31598207,80 грн, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 09.03.2023 р. 
З огляду на поставку частини товару неналежної якості, враховуючи досягнення відповідних домовленостей між позивачем, відповідачем та іноземним постачальником, відповідач повернув позивачу кошти в сумі 50980823,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3765 від 27.12.2022 р.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного контракту не виконав свої зобов`язання щодо вчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача сплачену ним попередню оплату у розмірі 576869968,80 грн,
При цьому, між сторонами існує спір щодо факту поставки товару на суму 87605523,00 грн (дата поставки 04.02.2023 р.), а саме відповідач стверджує про поставку такого товару, а позивач вважає, що товар на суму 87605523,00 грн не може вважатися поставленим, оскільки відповідачем  не було надано на такий товар сертифікати якості та сертифікати походження, в той час як за змістом п. 3.2 контракту товар передається виконавцем та приймається вантажоодержувачем згідно з товаросупровідними документами, технічною документацією, копіями сертифікатів якості, сертифікатами походження.
Задовольняючи позовні вимоги повністю, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не спростованими відповідачем належним чином у встановленому законом порядку.
Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).
У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За ч. 1   ст. 662 ЦК України   продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Статтею 663 ЦК України   передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень   статті 530 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 664 ЦК України,   обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Відповідно до ст. 688 ЦК України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.
Згідно зі ст. 693 ЦК України,   якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до   статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Зі змісту ч. 2 ст.  693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 р. у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 р. у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 р. у справі № 910/5444/17.
Як було встановлено вище, позивач перерахував відповідачу попередню оплату в розмірі 659449000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 403/1/118 від 21.04.2022 р.
Відповідач здійснив поставку частини товару позивачу на суму 31598207,80 грн, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 09.03.2023 р. 
У специфікації до договору сторони погодили, що строк поставки товару - не пізніше 15.06.2022 р. Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що у вказаний строк товар у повному обсязі поставлений не був і таке прострочення триває і зараз.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції не врахував, що 08.02.2023 р. відповідач здійснив поставку товару на суму 85553637,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі військового майна № 17/м, в якому зазначено, що поставлений товар за своїм якісно технічним станом відноситься до І категорії згідно з Інструкцією з категорування ракетно-артилерійського озброєння, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 04.01.2019 р. № 4, відповідає Сертифікату походження № 2320007 від 03.02.2023 р. та придатний до бойового застосування.
Вказаний акт приймання-передачі військового майна № 17/м від 08.02.2023 р. складено вантажоодержувачем на виконання п. 24 розділу IV Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. № 440, яким визначено, що після закінчення приймання військового майна комісією центру забезпечення складається акт приймання-передачі військового майна (додаток 22).
Також, 08.02.2023 р. між сторонами було підписано видаткову накладну № 60 на суму 85553637,00 грн, відповідно до якої Міністерство оборони України прийняло 68380 одиниць товару без зауважень.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (постанова Верховного Суду від 29.01.2020 р. у справі № 916/922/19).
Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 р. у справі № 916/922/19 вказав, що в разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Наявні в матеріалах справи документи (докази) підтверджують постачання відповідачем позивачу товару  08.02.2023 р. у кількості 68380 одиниць на загальну суму 85553637,00 грн, а не як стверджує відповідач про поставку товару на суму 87605523,00 грн (дата поставки 04.02.2023 р.).
Разом з цим, позивач у порядку, що визначений у п. 5.4 контракту, не повідомляв відповідача про наявність у нього претензій щодо кількості та/або якості поставленого товару та не повертав зазначений товар відповідачу.
При цьому, висновок суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні про те, що товар не може вважатись поставленим, якщо до нього не додано сертифікат якості, є необґрунтованим.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. 
Згідно з ч. 1 ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. 
За ч. 2 ст. 666 ЦК України, якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві. 
Тому, враховуючи положення ст.ст. 662, 664 та 666 ЦК України та фактичні обставини даної справи, вбачається, що переданий відповідачем вантажоодержувачу без сертифікату якості товар у кількості 68380 одиниць є поставленим за державним контрактом, а позивач у зв`язку з цим має право або встановити відповідачу розумний строк для передання сертифікату якості, або відмовитися від державного контракту (у відповідній частині) та повернути поставлений без сертифікату якості товар відповідачу.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати, перерахованої на виконання умов державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 403/1/22/121 від 13.04.2022 р., підлягає частковому задоволенню у розмірі 491316331,80 грн (576869968,80 грн просить позивач - 85553637,00 грн поставлено відповідачем).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2023 р. у справі № 910/7335/23 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Міністерства оборони України.
При цьому, судовою колегією враховано вказівки Верховного Суду при ухваленні даної постанови під час нового апеляційного розгляду.
Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2023 р. у справі № 910/7335/23 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення, в іншій частині рішення залишити без змін.
3. Позов Міністерства оборони України задовольнити частково.
4. Стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ідентифікаційний код 21655998) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) 491316331 (чотириста дев`яносто один мільйон триста шістнадцять тисяч триста тридцять одна),80  грн попередньої оплати та 800080 (вісімсот тисяч вісімдесят),40 грн судового збору за подання позовної заяви.
5. В іншій частині позову відмовити.
6. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ідентифікаційний код 21655998) 167183 (сто шістдесят сім тисяч сто вісімдесят три),51 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Доручити Господарському суду м. Києва видати відповідні накази.
8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.04.2025 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                Л.Г. Сітайло

                                                                                В.В. Андрієнко