ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/38681/24                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Парненко В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 квітня 2025 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Ключкович В.Ю.
                                                  Кузьмишина О.М. 

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С.І.А Логістик» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -
У С Т А Н О В И В:

          Товариство з обмеженою відповідальністю «С.І.А Логістик» звернулося з позовом до Київської митниці, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.05.2024 №UA100000/2024/000097/1;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100190/2024/000168. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення. 
          В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято уповноваженим органом з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 23 січня 2025 року.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року справу на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «С.І.А Логістик» (код ЄДРПОУ 38408637) зареєстровано 28.09.2012, основним видом діяльності за КВЕД є: 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами.
Так, ТОВ «С.І.А Логістик» (покупець) укладено Контракт №1 від 20.03.2024 з Artur Burlak T/A Royal Foods Company (продавець), за умовами якого продавець зобов`язується поставити зі складів постачальника (відправника), зазначених в інвойсах, а покупець прийняти і оплатити продукти, які надалі іменуються товаром згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту.
Пунктом 1.2 контракту передбачено, що при тлумаченні умов цього контракту мають силу положення «Інкотермс 2010».
Згідно з п. 2.2 контракту якість предмета контракту має підтверджуватись ветеринарним сертифікатом, сертифікатом якості або іншими сертифікатами, передбаченими міжнародними угодами.
Відповідно до п. 4.1 контракту ціни на товари, що постачаються по даному контракту розуміються в доларах США, Австралії і вказані в інвойсах. Також, можуть використовуватись інші валюти, наприклад Євро.
На підставі п. 11.1 цей договір вступає в силу з дати його підписання і діє до 31.12.2018.
17.05.2024 ТОВ «C.I.А. Логістик» подало до митного органу митну декларацію №24UA100190057248U3 та документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням їх митної вартості за першим методом (за ціною контракту розмитнення товару, а саме: «Chilled Boneless Beef full set mixed cuts: Inside Skirt / Яловичина без кістки охолоджена, різні частини, у складі: 
- вирізка діафрагми внутрішня частина - 40,01 кг. I Chilled Boneless Beef full set mixed cuts: Outside Skirt / Яловичина без кістки охолоджена, різні частини, у складі: Вирізка діафрагми зовнішня частина-58,11кг.; Chilled Boneless Beef full set mixed cuts: Flank Steak/Яловичина оез кістки охолоджена, різні частини, у складі: Пашина - 33, 93 кг. і Chilled Boneless Beef full set mixed cuts: Brisket / Яловичина без кістки охолоджена, різні частини, у складі: Грудинка- 117, 30кг. i Chilled Boneless Beef full set mixed cuts: Sirloin Fat On Culotte/Яловичина без кістки охолоджена, різні частини, у складі: Задній відруб верхня частина-64, 50кг. і Chilled Boneless Beef full set mixed cuts: Hanging Tender/Яловичина без кістки охолоджена, різні частини, у складі: Верхушка тонкого краю- 149,41кг. Всього (чиста вага): 527,81 кг. Дата виробництва 22/04/2024 - 02/05/2024. Термін придатності-3 місяця. Без теплової кулінарної обробки; без консервування; Без ГМО. Кожен кусок запаковано в поліетиленову плівку: Без добавок. Упаковано в 22 картонних коробок. Виробник: Greater Omaha Packing CO. INC. Торговельна марка-Greater Omaha. Країна виробництва-US. Упаковано в фіброкартонні коробки та теплоізоляц. мат. з сухим льодом;
- Яловичина на кістці охолоджена, різні частини, у складі: Задні Ребра-47,35 кг. ; Chilled Bone In Beef full set mixed cuts: Shortloin/ Яловичина на кістці охолоджена, різні частини, у складі: Вирізка тонкий край-34 97 кг. і Chilled Bone In Beef full set mixed cuts: Hindshank frenched/Яловичина на кістці охолоджена, різні частини, у складі: Гомілки зачищені -43, 82кг. Chilled Bone In Beef full set mixed cuts: Chuck Short Ribs/Яловичина на кістці охолоджена, різні частини, у складі: Ребра з Ошийка - 103, 47 кг. Всього (чиста вага) : 339, 92 кг. Дата виробництва-22/04/2024 - 02/05/2024. Термін придатності-3 місяця. Без теплової кулінарної обробки; без консервування; Без ГМО. Кожен кусок запаковано в поліетиленову плівку; Без добавок. Упаковано в 12 картонних коробок. Виробник: Greater Omaha Packing CO. INC. Торговельна марка-Greater Omaha. Країна виробництва-US. Упаковано в фіброкартонні коробки та теплоізоляц. мат. з сухим льодом.
Визначення митної вартості товарів декларантом було здійснено за встановленим п.1 ч.1 ст. 57 МК України основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. При цьому відносно декларанта відсутні застереження щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 МК України.
На підтвердження заявленої митної вартості товарів подані наступні документи: 
- зовнішньоекономічний контракт №1 від 20.03.2024;
- доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 10.05.2024;
- сертифікат якості від 02.05.2024;
- рахунок-фактуру (інвойс) №242 від 06.05.2024;
- автотранспорту накладну №1024050100 від 09.05.2024;
- міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво №МРР-759697 від 07.05.2024;
- сертифікат про походження товару №GOC-24-40105 від 03.05.2024;
- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №100 від 06.05.2024;
- договору про надання послуг митного брокера №57бр від 01.05.2024;
- договору про перевезення №06/05/24 від 06.05.2024;
- документ на підтвердження оплати рахунку №658689 від 17.05.2024.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення, відповідно до якого були виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
ТОВ «С.І.А. Логістик» на запит митного органу надало платіжну інструкцію від 07.05.2024, платіжну інструкцію від 14.05.2024 №1, інвойс від 14.05.2024 №ORD - 068579, електронну експортну інформацію від 11.05.2024, авіаційну накладну AirWayBill від 13.05.2024 №016-46648556, лист продавця від 20.05.2024 б/н, лист від 20.05.2024 №20/5 щодо надання всіх можливих документів на вимогу митного органу.
20.05.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА100000/2024/000097/1, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом, у зв`язку з чим митну вартість було збільшено: 
- до 37,0300 доларів США за одиницю відносно товару - Товар № 1, код товару 0201300000, у зв`язку з чим розрахована Декларантом митна вартість у розмірі 9631,22 доларів США була збільшена відповідачем до 19544,80 доларів США;
- до 24,22 доларів США за одиницю відносно товару - Товар № 2, код товару 0201209000, у зв`язку з чим розрахована Декларантом митна вартість у розмірі 6701,39 доларів США була збільшена відповідачем до 8232,86 доларів США.
Також, позивачу надіслано картку відмови №UA100190/2024/000168 в прийнятті митної декларації.
Не погоджуючись з наведеними вище рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості, а надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно п. 23, 24 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Статтями 49, 50 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (ч. 1, 2 ст. 51 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 ст. 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, яки надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що для митного оформлення декларантом подані документи для випуску у вільний обіг, митна вартість визначена Декларантом за ціною контракту (за основним методом).
Щодо тверджень митного органу, що згідно наданого інвойсу від 06.05.2024 №242, умовами поставки є CPT - Frankfurt (Німеччина), а відповідно до розділу 3 «Умови поставки» Контракту відсутні погоджені умови поставки CPT - Frankfurt (Німеччина), разом з тим, інших доповнень щодо внесення змін до розділу 3 до митного органу не надано, у зв?язку з чим встановлено невідповідність між інвойсом та Контрактом в частині «Умови поставки» колегія суддів зазначає наступне.
Так, матеріалами справи підтверджено, що додатком №1 до Контракту №1 від 20.03.2024 сторони змінили п. 3.1 Контракту та виклали його в наступній редакції: «Сторони погодили, що поставка товару здійснюється на умовах Інкотермс - 2010 CPT Frankfurt (Німеччина).» 
Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), видання МТП №560 термін «Фрахт/перевезення оплачені до…» означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати або пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. 
Під словом "перевізник" розуміють будь-яку особу, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити саме або організувати перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. 
У разі здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення кількома перевізниками, перехід ризику відбудеться в момент передачі товару під опіку першого з них. 
За умовами терміну СРТ на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення. 
Позивачем до позовної заяви додано авіа накладну ORD - 46648556, зі змісту якої встановлено, що товар у 34 коробках вагою 1 027 кг було відправлено із Чикаго, аеропорт О?Хара до Франкфурту-на-Майні, аеропорт Франкфурт Інтренешенал. Перевезення здійснювалось авіа компанією «Об?єднані авіалінії» (United Airlines). 
З вказаної вище накладної слідує, що вантажовідправником товару є Artur Burlak T/A Royal Foods Company, а вантажоотримувачем є компанія Cool Chain Cargo FRA GmbH. Вартість перевезення згідно накладної склало 1   500,00 USD.
В подальшому, 14.05.2024 компанія Cool Chain Cargo FRA GmbH прийняла товар вагою 1027 кг в аеропорту Франкфурта, що підтверджується доданою до справи митною декларацією Європейського Союзу 24DE330276519784J1. 
Також до скарги додано інвойс №10-2405-01100 від 16.05.2024, яким підтверджується факт оплати продавцем - Artur Burlak T/A Royal Foods Company на користь компанії Cool Chain Cargo FRA GmbH вартості логістичних послуг на загальну суму 426, 00 Євро. 
В день доставки товару, а саме - 14.05.2024 компанія Cool Chain Cargo FRA GmbH передає товар, що міститься у 34 коробках, а перевізник ФОП ОСОБА_1 приймає товар для подальшого його транспортування в Україну, тобто товар не передавався на зберігання, а транзитом був переданий для подальшого перевезення. 
На підтвердження вказаного, позивачем додано лист з електронної пошти, яким повідомлено компанію Cool Chain Cargo FRA GmbH, що товар буде переданий від Cool Chain Cargo FRA GmbH до ФОП ОСОБА_1 . 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження митного органу, викладені в оскаржуваному рішенні, що декларантом підтверджені лише витрати на «транспортні міжнародні послуги по перевезенню вантажу за маршрутом: м. Франкфурт на Майні (Німеччина)-м/п Краківець» у розмірі 42 366, 00 грн і подані документи не дають можливість перевірити факт міжнародного перевезення товару не відповідають дійсності, оскільки з наданих документів вбачається ланцюг постачання товару транзитними країнами та оплата вказаних послуг. Окрім того, сума 1 950,00 дол. США була закладена в інвойсі, як витрати на перевезення. 
Крім того, позивачем надано платіжне доручення від 31.05.2024 про повну оплату товару за зовнішньо-економічним договором, що у свою чергу підтверджує числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. 
Отже, надання транспортних (перевізних) документів не впливало на рівень митної вартості товару, оскільки товар і так постачався на умовах CPT- Frankfurt (Німеччина) (Incoterms 2010), а тому витрати на його транспортування вже були включені до ціни товару. 
Згідно ч. 3 ст. 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Аналіз даної статті свідчить, що митний орган повинен забезпечити мінімізацію митних формальностей під час перетину державного кордону та ввезення товарів для здійснення господарської операції. 
Це означає, що процеси, пов?язані з митним оформленням, мають бути максимально спрощеними, швидкими та ефективними, щоб не створювати перешкод для бізнесу і торгівлі. Важливо, щоб митні процедури не затримували рух товарів і сприяли швидкому оформленню документів, що особливо важливо для підтримки економічної діяльності та міжнародної торгівлі. 
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, а відтак, митний орган необґрунтовано вимагав підтвердження вартості доставки до Франкфурту. 
Так, щодо твердження митного органу про те, що до митного оформлення не долучено страховий документ товару, колегія суддів враховує наступне.
Згідно п. 3.4 Контракту сторонами встановлено право застрахувати вантаж. Тобто, умовами даного договору не передбачено обов`язку сторін страхувати вантаж, окрім того, предметом договору є поставка швидкопсувних продуктів (м`ясо рогатої худоби), які вимагають ретельного дотримання умов перевезення.
Постачання в даному ланцюгу здійснювалося на умовах Інкотермс-2010 CPT Frankfurt (Німеччина). Дані правила перевезення не передбачають обов?язкового страхування товару, адже ризик несе покупець з моменту передачі товару його перевізнику. 
Крім того, згідно ст. 50 Монреальської Конвенції держави-сторони вимагають, щоб їхні перевізники забезпечили належне страхування своєї відповідальності згідно із цією конвенцією. Держава - сторона, до якої перевізник виконує польоти, може вимагати від нього доказів забезпечення належного страхування своєї відповідальності згідно з цією Конвенцією. 
Таким чином, при здійсненні авіа перевезень, перевізник, в даному випадку - United Airlines, несе повну відповідальність за вантаж, а відтак, додаткове страхування не оформлювалось. Окрім того, страхування продуктів, що швидко псуються страховими компаніями не здійснюється. 
Відповідно до п. 7 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів. 
Згідно п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування подають декларантом з основним пакетом документів для підтвердження митної вартості лише у тому випадку, якщо здійснювалося страхування. 
Таким чином, зі змісту вказаної норми вбачається, що страхові документи подаються митному органу лише у тому випадку, якщо страхування здійснювалось. Якщо страхування не здійснювалося, то такі документи не надаються. 
Так, в документі ORD 46648556 в розділі «Amount of Insurance» (Ціна страхування) вказано - «$0, 00», що свідчить про відсутність витрат на страхування, а тому враховуючи положення п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України у декларанта був відсутній обов?язок подавати будь-які документи щодо страхування. 
Отже, митний інспектор посилаючись на вказану обставину, як на правову підставу для витребування додаткових документів діяв необґрунтовано. 
Стосовно вимоги митного органу надати каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, суд зазначає наступне.
Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не містить обов`язкової форми та/або змісту прайс-листа та кожен виробник продукції формує свій прайс-лист відповідно до власної комерційної політики, зазначаючи в ньому ту інформацію, яку він вважає доцільною. 
Також, прайс-лист відсутній в переліку обов`язкових документів, визначених ч.2 ст.53 МК України, він носить виключно інформаційний характер та не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. 
Більше того, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів (аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 23 вересня 2020 року по справі № 820/3893/16). 
Верховний Суд у Постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17 вказує, що «жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару». 
Верховним Судом у Постанові від 08.12.2022 у справі № 420/2792/19 зазначено, що «прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів».
Враховуючи те, що позивач не укладав із виробником товару Greater Omaha Packing прямих договорів, тому в останнього відсутні будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) товару.   
Позивачем надано суду інвойс від 05.02.2024, виставлений виробником товару продавцю на покупку товару, який згодом був проданий за зовнішньоекономічним договором позивачу. Підтвердженням цього є платіжне доручення продавця «Artur Burlak T/A Royal Foods Company» від 17.05.2024 на суму 12 898, 82 дол. США на користь виробника товару GREATER OMAHA PACKING CO.   
Стосовно    банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, та інших платіжних та/або бухгалтерських документів, суд вказує на наступне.
Так, згідно п. 4.1 Контракту ціни на товари, що постачаються по даному Контракту розуміються як в доларах США Австралії і вказані в інвойсах. Також можуть використовуватись інші валюти, наприклад ЄВРО. 
Інвойсом №242 від 06.05.2024 визначено ціну 15 258, 92 $, в тому числі 1 950,00 $ на транспортні витрати. У відповідності до додатку 2 до Контракту від 10.05.2024 сторони погодили, що товар, що постачається згідно інвойсу №242 від 06.05.2024 має УКТЗЕД 0201. Умови оплати - 10% передоплати при пред?явленні копії медичної довідки, сертифіката проходження, 90% оплата залишку згідно п.5.1 договору №1 від 20.03.2024.
Спосіб взаєморозрахунків - банківський переказ на р/р продавця, що зазначений в пункті 12. 
Додатком 1 до Договору було викладено пункт 12 у наступній редакції: «ПРОДАВЕЦЬ: Artur Burlak T/A Royal Foods Company 3/6 Sixth, Ave Sandgate - 4017, Brisbane, Australia Банківські реквізити: BANK: ST GEORGE BANK LTD 12/55 MARKET ST SYDNEY SWIFT: SGBLAU2S BSB: 105-900 a/c: 203491 USD 01 a/c: 203491 EUR 02 Corr bank: HSBC FRANCE, Paris, 103 AVENUE DES CHAMPS ELYSEES SWIFT: CCRFRPPXXX BANK: NATIONAL AUSTRALIA BANK LIMITED Account Number: ARTBUEUR01 Currency of Account: EURO Account Number: ARTBUUSD01 Currency of Account: US DOLLAR Account BSB: 082   039 BIC/SWIFT code: NATAAU3303M».
Платіжним дорученням №1 від 14.05.2024 на рахунок продавця було сплачено 10% коштів за товар, а саме: Chilled Beef. 
Платіжним дорученням від 31.05.2024 на рахунок продавця було сплачено 90% коштів за товар, а саме: Chilled Beef. 
Отже, наявні платіжні документи повністю підтверджують, що декларантом понесено витрати на придбання товару за ціною, що обула вказана в інвойсі до зовнішньо-економічного контракту. 
Щодо надання виписки з бухгалтерської документації, судом встановлено наступне.
Враховуючи те, що оплата товару була здійснена після розмитнення, то бухгалтерські документи були оформлені після оприбуткування товару на складі ТОВ «С.І.А Логістик». 
В матеріалах справи наявна прибуткова накладна №14 від 21.05.2024, транспортні витрати по інвойсу №1 від 21.05.2024 та оборотно-сальдові відомості. 
Стосовно тверджень відповідача про включення витрат на доставку, суд вказує на таке. 
За результатами контролю митної вартості товару, контролюючий органом було встановлено, що оцінюваний товар у кількості 1024 кг ваги брутто відправлено з аеропорту США до Франкфурта (Німеччина) авіаційним транспортом згідно авіаційної накладної від 13.05.2024 №016-46648556, в якій наведено витрати на авіафрахт у сумі 1600 дол. США. 
Одержувачем товару в авіаційній накладній зазначено компанію COOL CHAIN CARGO FRAGMBH (Німеччина), яка також зазначена в CMR від 14.05.2024 №1024050100 як особа, відповідальна за відправлення товару. 
Також, надано інвойс від 14.05.2024 №2RD-068579 від компанії CF (Commodity Forwarders Inc) виставлений на адресу продавця «Artur Burlak T/A Royal Foods Company» на суму 1875 дол. США. Продавцем у інвойсі від 06.05.2024 №242 зазначено транспортні витрати у сумі 1950 дол. США, які згідно з листом є витратами на транспортування авіатранспортом та витрати на логістику та зберігання в авіапорту Франкфурта (Німеччина). 
Інвойс на авіа доставку 14.05.2024 №ORD-068579 та авіа накладна від 13.05.2024 №016-46648556, в яких міститься вартість транспортування виставлені пізніше, ніж інвойс від продавця - 06.05.2024. Отже, невідомо яким чином на момент виставлення інвойсу від 06.05.2024 №242 включені витрати на доставку, які ще на момент виставлення не були відомі. 
Згідно до додатку 2 до контракту №1 від 20.03.2024 товар, що постачається згідно інвойсу №242 від 06.05.2024 має УКТЗЕД 0201. Умови оплати - 10% передоплата при пред?явленні копій медичної довідки, сертифіката походження; 90% оплата залишку згідно п. 5.1 Договору №1 від 20.03.2024. Спосіб взаєморозрахунків - банківський переказ на р/р продавця зазначений в пункті 12, BANK: NATIONAL AUSTRALIA BANK LIMITED. Виробник: GREATER OMAHA PACKING CO., INC. 3001 L STREET OMAHA, NE 68107 USA. Строк поставки товару згідно інвойсу 242 від 06.05.2024 - до 30 червня 2024. Доставка товару до Київ, Україна з Франкфурт, Німеччина здійснюється автотранспортом за рахунок покупця. Кінцевий пункт отримання товару - Київ, Україна.
Таким чином, у контракті зафіксовано вимогу лише щодо виставлення інвойсу покупцю перед фактичним його відвантаженням. Саме на продавця товару покладається організація та ризик перевезення. 
Товар поставляється виробником у стандартному пакуванні для кожного виду продукції, тому його вага, об?єм поставки наперед відомі постачальнику (продавцю) з моменту укладення контракту та підтвердження замовлення покупцем, а відтак, останній розраховує вартість доставки товару та формує ціноутоврення на перед, оскільки ціна безпосередньо залежить від об?єму замовлення та закладає майбутні витрати у договір. 
Митний орган вказав, що у графі авіа накладної «rate/charge» має наводитись ставка за кг, у графі «Total» - загальна сума товару, проте саме відправник на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно - експедиторської компанії здійснює заповнення авіа накладної, тому кінцевий отримувач товару, тобто позивач не повинен нести додаткові ризики за третіх осіб по ланцюгу постачання товару. 
До того ж неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, оскільки решта даних авіа-накладної дозволяють ідентифікувати здійснену операцію, її зміст, період, вартість, маршрут. 
Щодо відсутності заявки на перевезення товару за договором міжнародного перевезення від 06.05.2024 №06/05/24, митним органом було зазначено, що декларантом у порушення вимог договору міжнародного перевезення від 06.05.2024 №06/05/24 не було надано письмову заявку. 
На момент розмитнення товару декларантом не було додано заявку на оформлення міжнародного перевезення, оскільки остання не була підписана та скріплена печатками з боку сторін договору. Відсутність певного документа чи ненадання його контролюючому органу не може бути підставою для відмови в розмитненні товару, за умови, якщо інші надані документи підтверджують проведення господарської операції. 
На момент розмитнення товару декларантом на підтвердження здійснення міжнародного перевезення було надано акт наданих послуг від 17.05.2034 №280, що підписаний та скріплений печатками обох сторін та платіжне доручення на суму 63 504,00 грн, що є достатніми та належними первинними доказами. 
Щодо митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що митна декларація країни відправлення - це документ, який не входить до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. Копію митної декларації країни відправлення декларант має надати на письмову вимогу митного органу, у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Таким чином, вимога відповідача про надання декларації країни відправлення є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в ній, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей. 
Щодо тверджень митного органу, що інвойс був виставлений раніше, аніж доставка, а відтак, не можливо зробити висновки про повну вартість товару, суд зазначає, що доставка розраховується відповідно до ваги товару, згідно тарифів перевізника. 
Митний орган вказав у рішенні, що згідно відкритих джерел в мережі Інтернет вартість доставки складає від 3,6 дол США до 7 дол. США, то слід зазначити, що будь-яка інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних джерелах носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. 
Крім того, наявність у мережі Інтернет інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування резервного методу для визначення митної вартості товарів. У ситуації з рішенням про коригування митної вартості товарів митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості. 
Однак, як слідує із змісту оскаржуваного рішення за основу для обрахунку митної вартості ввезеного товару взято інформацію інших митних декларацій та з мережі Інтернет, при цьому, митним органом не було наведено посилання на вказані інформаційні ресурси, що позбавляє об`єктивної можливості перевірити та співставити дані, на які посилається контролюючий орган, також не було наведено порівняння характеристик оцінюваних товарів.
Крім того, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. 
В той же час, положення ст. 64 МК України передбачено, що у разі визначення митної вартості за резервним методом, митна вартість товарів повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов?язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).
Відтак, визначення відповідачем митної вартості лише за прирівненням цін, зазначених у митній декларації до цін, що містяться в інших митних деклараціях та згідно даних в мережі Інтернет, не відповідає ні приписам ст. 64 МК України, ні вимогам п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012), оскільки не містить відомостей щодо митної вартості аналогічних товарів та вартості доставки за аналогічним маршрутом, в аналогічних умовах поставки, датах та кілограмах вантажу, що є суттєвими для формування ціни перевезення. 
Наразі, колегія суддів зауважує, що товар розмитнювався за митною декларацією №24 UA100190057248U3, в той час, як у рішенні та картці відмови порушення викладені щодо декларації №24 UA100190057248U6, що взагалі не відповідає дійсності. 
Унікальний реєстраційний номер митної декларації формується автоматизованою системою митного оформлення автоматично, таким чином, митні формальності були виконані щодо іншої електронної митної декларації, що також є правовою підставою для визнання рішення протиправним та скасування.
Щодо того, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару.
Відповідно до частин 3, 4ст. 53   Митного кодексу України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2ст. 53   Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Наразі, колегія суддів зазначає, що всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
Водночас, колегія суддів вважає, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
В той же час, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, ціна товару значно збільшилась, порівняно з ціною на придбання, у зв`язку із чим суд зазначає про додатковий тягар, покладений на позивача.
Розбіжність між рівнем заявленої Декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку Митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку Декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 року у справі № 815/3400/17.
Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що застосована Митницею митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, який раніше був оформлений у митному відношенні за митною вартістю, яку також визначеною митним органом за резервним методом.
У зв`язку з наведеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
          Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 24.04.2025р.)