УХВАЛА
 
09 квітня 2025 року
м. Київ
Справа № 402/625/21
Провадження № 51-1011 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 , 
встановив:
Потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 звернулися до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2025 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржникам п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
Зокрема серед недоліків було зазначено, що у касаційній скарзі не вказувалося, у чому саме полягають порушення, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, які є підставою для їх скасування.
Було зазначено, що касаторами не вказано, в чому конкретно полягає невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, які відповідно до положень ч.1 ст.438 КПК України є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції.
Також зазначалося, що вимоги, які були зазначені в касаційній скарзі, не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України.
Касаторам роз`яснювалось, що відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Тому серед недоліків було зазначено, що в поданій касаційній скарзі потерпілий та його представник просять скасувати як вирок місцевого суду, так і ухвалу апеляційного суду, однак при цьому ставлять питання про призначення нового розгляду саме в суді апеляційної інстанції.Зазначене прохання не узгоджувалося з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
07 квітня 2024 року до суду касаційної інстанції від зазначених скаржників надійшла уточнена касаційна скарга, однак перелічені вище недоліки у ній не усунуті.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 знову не наводять обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.
Крім цього, касатори в уточненій касаційній скарзі, поданій на усунення недоліків, знову сформулювали касаційні вимоги, які не відповідають положенням ст. 436 КПК України. 
На цей раз вони просять скасувати ухвалу Кропивницького апеляційного суду 
від 04 лютого 2025 року, а вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року змінити в частині призначеного покарання за м`якістю у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк до 8 років, стягнути з ТОВ «Транс-Гол» на користь потерпілого 275 700.48 грн майнової шкоди та 645 000 грн упущеної вигоди, стягнути з ПАТ СК «Галицька» на користь потерпілого 100 000 грн майнової шкоди у межах страхового ліміту.
Таким чином, в частині призначення ОСОБА_6 покарання потерпілий та його представник просять касаційний суд погіршити його становище, призначивши йому більш суворе покарання. 
Про те, що вони вважають призначене місцевим судом й залишене без зміни  апеляційним судом засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки зам`яким, вони неодноразово указують в змісті уточненої касаційної скарги.
Однак, виходячи з положень ч. 1 ст. 437 КПК України, суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
За умови, що потерпіла сторона вважає необхідним призначення засудженому більш суворого покарання, це може бути процесуально досягнуто в суді касаційної інстанції двома шляхами: 
1) шляхом скасування як вироку місцевого суду, так і ухвали апеляційного суду, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції;  
2) шляхом скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції за умови, що стороною потерпілого подавалася відповідна апеляційна скарга з вимогами щодо ухвалення апеляційним судом нового вироку з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання. 
Крім цього, касаційні вимоги щодо скасування ухвали апеляційного суду з одночасною зміною вироку місцевого суду також не можуть поєднуватися між собою, оскільки у разі їх задоволення у провадженні рішення суду апеляційного рівня буде відсутнє взагалі.
Таким чином, прохальна частина уточненої касаційної скарги також не відповідає вимогам ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПКУкраїни переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі обґрунтування вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, а також і насамперед невідповідність вимог касаційної скарги, поданої на погіршення становища засудженого, приписам                   ст. 436 КПК України перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК України не передбачено. 
Таким чином, у наданий строк потерпілий та його представник недоліки касаційної скарги не усунули, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно їм повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. 
У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись положеннями ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути представнику потерпілого адвокату ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_5 їх касаційну скаргу на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                       ОСОБА_3