ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5138/25 Справа № 200/18341/14-ц 	  	Головуючий у першій інстанції: Рибкін О. А. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Рибкіна О.А. від 03 березня 2025 року по справі за скаргою ОСОБА_1  на бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брязкало Лариси Олександрівни, боржник -  ОСОБА_2 ,– 

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2010 року по справі №200/18341/14-ц на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частині від всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2014 по справі №200/18341/14-ц розмір аліментів було збільшено через те, що їх син тяжко хворіє, потребує постійного догляду, лікування, індивідуальних занять з психологом і логопедом. Дитина страждає епілепсією та являється інвалідом дитинства. Військовослужбовці, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов?язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов?язаного з проходженням військової служби мають соціальні гарантії відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Стаття 16 зазначеного Закону передбачає одноразову грошову допомогу у разі інвалідності або часткової втрати працездатності. Згідно пп. 1 п. 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов?язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов?язків військової служби або внаслідок захворювання, пов?язаного з виконанням ним обов?язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин має право на одноразову грошову допомогу у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 13.03.2024, боржник з 28.03.2024 являється інвалідом ІІ групи у зв?язку із захворюванням, пов?язаним з пораненням, отриманим на війні. Відповідно до висновку МСЕК позивач є непрацездатним в період активного лікування. Інвалідність встановлена строком до 01.03.2025 року. Таким чином боржник отримав інвалідність пов?язану з пораненням, отриманим на війні, а тому має право на одноразову грошову допомогу відповідно до пп. 1 п. 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов?язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975. На виконанні у Першому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у державного виконавця Брязкало Лариси Олександрівни перебуває виконавче провадження № 76040294 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Для встановлення факту отримання боржником грошової допомоги та здійснення відрахування з неї на аліменти, представником позивачки до державного виконавця Брязкало Л.О. 25.12.2024 року було направлено заяву, у якій представник просив виконавця вчинити виконавчі дії по встановленню доходів ОСОБА_2 , зокрема, щодо отримання одноразової грошової допомоги, у зв?язку з отриманням ним інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов?язків військової служби, та вчинити відрахування аліментів з даного виду доходів. 08.01.2025 року на електронну пошту адвоката надійшов лист Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.01.2025 р. вих № 10/28.25-34, яким повідомлено, що на одноразову грошову виплату звернення не підлягає. При цьому рішення саме державний виконавець до адвоката чи до стягувача не направляв. Таку бездіяльність державного виконавця вважають протиправною, а лист Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.01.2025 р. вих № 10/28.25-34 необґрунтованим, зважаючи на наступне. Відповідно до Постанови КМУ від 26 лютого 1993 р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб одержуваної пенсії» утримання аліментів здійснюється в тому числі і з одержуваної пенсії та з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року стягнуто з боржника на користь стягувача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення позивача до суду, а саме з 20 жовтня 2014 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Тобто з усіх видів доходу повинні стягуватися аліменти, у тому числі і з одноразової грошової допомоги. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов?язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи. Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Але виконавець безпідставно не вчинив жодних дій щодо встановлення факту отримання боржником вищевказаної грошової допомоги та належно не розглянув заяву представника стягувача. Тому скаржниця просить визнати бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брязкало Лариси Олександрівни, що виразилася у не прийнятті рішення на заяву представника стягувача адвоката Погрібняка О.М. від 25.12.2024 року, не вжитті заходів для перевірки нарахування ОСОБА_2 одноразової грошової виплати згідно до статті 16 Закону України №2011-ХII та вирахування з даної допомоги аліментів на утримання дитини на виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2014 по справі № 200/18341/14-ц протиправною.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брязкало Лариси Олександрівни, боржник ОСОБА_2 , - відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення її скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2010 року по справі стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року залишено без змін, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення позивача до суду, а саме з 20 жовтня 2014 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В провадженні державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брязкало Лариси Олександрівни перебуває виконавче провадження №76040294, відкрите 13.09.2024 на підставі виконавчого листа № 200/18341/14-ц виданого 11.09.2024 Дніпровським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.
Згідно довідки МСЕК серії 12 ААГ №567337 від 13.03.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28.02.2024 встановлено другу групу інвалідності у зв?язку із пораненням, пов?язаним із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена на строк до 01.03.2025 року. У даній повідці зазначено, що ОСОБА_2 є непрацездатним на час активного лікування (а.с. 5, 36).
25 грудня 2024 року представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брязкало Л.О. із заявою, в якій просив вчинити виконавчі дії по встановленню доходів ОСОБА_2 , зокрема, щодо отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням ним інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та вчинити відрахування аліментів з даного виду доходів (а.с. 6-7).
Згідно відповіді в.о. начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №10/28.25-34 від 02.01.2025, представнику стягувача повідомлено, що вимогою ст.73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено на які кошти не може бути звернено стягнення, а саме одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Тому підстави для стягнення аліментів з даного виду одноразової допомоги відсутні (а.с. 8).
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. 
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч.2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини 2 статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не здійснюється також із сум:
1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;
2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;
3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом;
4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;
5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.
Згідно п.8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146, з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених  законодавством,  зокрема  додаткової винагороди, яка виплачується  на період   воєнного   стану,  крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що чинним законодавством, чітко передбачено, що стягнення не здійснюється із сум одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; приймаючи до уваги, також, що одноразове грошове забезпечення у разі інвалідності є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, не має постійного характеру та не належать до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, - колегія дійшла висновку, що місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення діючого законодавства, незгоди з висновками місцевого суду щодо оцінки доказів та застосування вимог Закону та не спростовують правильність висновку місцевого суду про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 28 травня 2025 року. 
Повний текст постанови складено 09 червня 2025 року.

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича
                                                                               
                                                                               М.Ю. Петешенкова