справа № 756/1532/24                                                  головуючий у суді І інстанції Діденко Є.В.
провадження № 22-ц/824/6484/2025           суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
06 травня 2025 року                                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Березовенко Р.В., 
суддів:                         Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря   Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою діяльністю «Пологовий будинок «Лелека» поданою генеральним директором ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою діяльністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів, -
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024 року представниця ОСОБА_2 - адвокатка Хомик Г.М. звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою діяльністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів, у якому просила суд:
стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» №129Р/02/2022 від 11 лютого 2022 року у розмірі 113 198,26 грн, з яких: 90 944,00 грн - основного боргу; 16 495,69 грн - інфляційне збільшення боргу та 5 758,57 грн - 3% річних; судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позову зазначила, що 11 лютого 2022 року між сторонами укладений Договір №129Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт», за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати пацієнту медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та Додатком до нього, а пацієнт зобов`язався прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. Вартість послуг за договором склала 72 044,00 грн і була оплачена.
Крім того, 11 лютого 2022 року між позивачкою і ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено додаткову угоду за умовами якої за побажанням клієнта було призначено індивідуального лікаря пологів позивачки. Вартість такої послуги склала 19 600,00 грн і була оплачена.
У зв`язку з військовою агресією проти України позивач змушена була народити дитину в іншому медичному закладі.
У червні 2022 року позивачка на електронну пошту відповідача направила заяву про повернення сплачених коштів, однак відповідач досі гроші не повернув. Тому, позивач просить стягнути сплачені кошти, в загальному розмірі 113 198,26 грн, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.
13 вересня 2024 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що визнає факт укладення вказаного у позові договору, та сплату позивачем усіх зазначених сум. Зауважив, що зі сплаченої позивачем суми також оплачено страховий платіж в сумі 700,00 грн. по укладеному договору добровільного страхування. З 06 березня 2024 року відповідач був вимушений зупинити роботу через ведення воєнних дій, будівля пологового будинку була пошкоджена, діяльність відповідача була зупинена. Згідно з витягом з медичної карти, позивачка скористалась частиною послуг, а саме повторною консультацією акушера-гінеколога 11 лютого 2022 року - 800,00 грн, та консультацією лікаря-анестезіолога 11 лютого 2022 року - 800,00 грн. Таким чином, поверненню підлягає сума 69 744,00 грн (72 044,00 - 700,00 - 800,00 - 800,00).
Відповідач не визначає вимог щодо нарахування втрат від інфляції і трьох процентів річних, оскільки невиконання зобов`язань за договором стало наслідком форс-мажорних обставин - ведення воєнних дій, а тому в силу ст. 617 ЦК України відповідач звільняється від відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також, відповідач зазначає, що копія заяви від 14 червня 2022 року не є належним доказом повідомлення про повернення коштів відповідно до розділу 10 Договору, оскільки з нього неможливо зрозуміти, яку саме суму коштів позивачка просила повернути, та відсутні реквізити для повернення. Надана позивачкою копія вимоги без дати, і яка начебто була отримана ТОВ «Лелека» 17 лютого 2023 року за трекінгом Укрпошти не відслідковується. Також, відповідач заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, відповідач просив суд при ухваленні рішення розстрочити його виконання на 12 місяців зі сплатою щомісячно по 7 445,33 грн.
16 вересня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що підстави для вирахування вартості двох консультацій по 800,00 грн відсутні, оскільки пунктом 8.8 Договору передбачено, що факт надання медичних послуг підтверджується Актом приймання-передачі медичних послуг, і такий акт відповідач суду не надав. Щодо стягнення втрат від інфляції і трьох процентів річних вказує, що такі не є штрафними санкціями, і нараховуються незалежно від вини особи у разі прострочення грошового зобов`язання. Зі змісту листування між позивачем і відповідачем слідує, що ТОВ «Лелека» було достовірно відомо про те, які кошти просить повернути позивачка і в якому розмірі, однак з моменту відновлення роботи відповідача пройшло більше двох років, але кошти він так і не повернув. Клопотання відповідача про розстрочку виконання вважає необґрунтованим і передчасним, таке клопотання відповідач вправі заявити в порядку виконання рішення.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 113 198,26 грн, з яких: за договором №129Р/02/2022 в розмірі 90 944,00 грн, 3% річних - 5 758,57 грн, втрати від інфляції - 16 495,69 грн. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 10 211,20 грн, з яких: суму судового збору в розмірі 1 211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн. У задоволенні клопотання ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про розстрочку виконання рішення відмовлено.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції 07 січня 2025 року генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» - ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» коштів у розмірі 89 344,00 грн та задовольнити клопотання ТОВ «Лелека» від 06 вересня 2024 року і розстрочити виконання рішення суду про стягнення коштів у розмірі 89 344,00 грн на 12 місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 7 445,33 грн; стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн; у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат відмовити.
Підтримавши доводи відзиву на позовну заяву, апелянт вказав на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам.
Вважає, що копія заяви позивача від 14 червня 2022 року не може бути належним доказом-повідомленням згідно розділу 10 договору ведення, оскільки, відповідно до змісту даної заяви не зрозуміло за які саме невикористані послуги позивач просить повернути кошти, не зазначено суду до повернення, а також відсутні реквізити до повернення.
Також апелянт вважає, що стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Будівля пологового будинку зазнала значних пошкоджень через бойові дії, робота була призупинена, і введення військового стану, що офіційно визнається форс-мажорною обставиною. Отже, положення ст. 617 ЦК України звільняють товариство від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.
Також ТОВ «Лелека» вважає стягнені судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. неспівмірними та завищеними. Просив врахувати скрутне матеріальне становище відповідача, наявність форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії рф.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення посилаючись на те, що велика кількість справ проти відповідача не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду, а також те, що ТОВ «Лелека» не надало суду доказів такого матеріального стану, який би свідчив про наявність реальних підстав для розстрочки.
Апелянт вважає, що місцевий суд не надав належної оцінки його фінансовому становищу, наявності великої кількості боргових зобов`язань.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою діяльністю «Пологовий будинок «Лелека» поданою генеральним директором ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою діяльністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
05 березня 2025 року представниця ОСОБА_2 - адвокатка Хомик Г.М. подала відзив, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції шляхом доставлення судових повісток-повідомлень до електронних кабінетів сторін, заяв та клопотань не надходило, однак ї неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 лютого 2022 року між сторонами укладений Договір №129Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт», за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати пацієнту медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та Додатком до нього, а пацієнт зобов`язався прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. Вартість послуг за договором складає 72 044,00 грн.
Також, 11 лютого 2022 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання медичних послуг, відповідно до якої за побажанням Клієнта медичний заклад призначає індивідуального лікаря для проведення пологів. Вартість такої послуги складає 19 600,00 грн.
Відповідно до п. 3.1 Договору медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу пацієнту, в межах договору.
Пунктом 8.8 Договору передбачено, що факт надання медичним закладом медичної допомоги/медичних послуг та факт їх отримання Пацієнтом підтверджується відповідною медичною документацією та оформлюється Актом приймання-передачі медичних послуг.
Згідно п. 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та на умовах цього договору.
Відповідно до п. 10.1 Договору, дія договору припиняється, зокрема у разі проведення пологів пацієнтом у іншому лікувальному закладі.
Пунктом 11.2 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами із врахуванням вимог п. 8.4. договору і діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
Також, суду наданий договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 11 лютого 2022 року №7619/999/318/210003703, сторонами якого вказані позивач та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», відповідно до змісту якого Позивач застрахувалась у разі настання страхових випадків, сума страхового платежу - 700,00 грн.; вигодонабувачем визначено ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».
Згідно з рахунком-фактурою №71598 від 11 лютого 2022 року, до складу вартості медичних послуг включено страховий платіж - 700,00 грн.
Позивачем сплачені медичні послуги в розмірі 72 044,00 грн та 19 600,00 грн, відповідачем ці обставини не оспорюються.
У наданому відповідачем скріншоті сторінки, на якій вказано «Медична карта ОСОБА_2 », вказано «консультація акушера-гінеколога (повторна), консультація лікаря-анестезіолога, 11 лютого 2022 року, у графі статус міститься позначка «прийом завершено».
У Прейскуранті послуг вказано, що вартість консультацій акушера-гінеколога та лікаря-анестезіолога - по 800,00 грн.
21 лютого 2022 року позивачка провела пологи у іншому лікувальному закладі у м. Львів.
У подальшому, на сайті відповідача розміщено оголошення про припинення роботи через війну.
14 червня 2022 року позивач направила на електронну адресу відповідача заяву про повернення коштів за невикористані послуги, а 23 червня 2022 року отримано підтвердження від відповідача про отримання заяви.
15 лютого 2023 року позивач направила письмову вимогу відповідачу про повернення сплаченими нею коштів, однак будь-якої відповіді від відповідача не отримано.
У листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що у цій справі договір між сторонами було припинено з проведенням пологів позивачкою у іншому закладі ще 21 лютого 2022 року, тобто до початку введення воєнного стану. Водночас, наявність форс-мажорних обставин у вигляді воєнного стану не звільняє відповідача від обов`язку повернення коштів за медичні послуги з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.
На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні рішення, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
В укладеному між сторонами 11 лютого 2022 року Договорі про надання медичної допомоги, з урахуванням Додаткової угоди №1, визначено вартість медичних послуг в загальному розмірі 72 044,00 грн, з яких: страховий платіж 700,00 грн та безпосередньо медичні послуги 71 344,00 грн, та 19 600,00 грн., а всього 91 644,00 грн.
Відповідно до п. 8.3. Договору, загальна ціна договору, дорівнює загальній вартості медичної допомоги наданої пацієнту медичним закладом протягом строку дії Договору, та визначається на підставі Договору, Додатків №1-3, медичної документації, діючого прейскуранту Медичного Закладу, та на момент підписання цього Договору, визначена в п.8.1.
Згідно пункту 1.3 Додатку №1 до Договору, пацієнти, які спостерігали вагітність в інших медичних закладах, укладають договір на проведення пологів з 37-х тижнів вагітності після позитивного консультативного висновку Медичного закладу, який базується на даних лабораторних досліджень, УЗД з доплерометрією, консультацій спеціалістів, які були проведені під час спостереження вагітності. У випадку недостатньої інформації про стан вагітності та плода, необхідності дослідження та консультації проводяться в медичному закладі та сплачуються пацієнтом окремо, згідно цін, визначених діючим прейскурантом медичного закладу на момент надання консультації/ проведення дослідження. До вартості Договору включається лише:
- консультація лікаря акушер-гінеколога перед укладанням договору на пологи, однак, за умови, що даний договір укладено в день її надання;
- 2 (дві) повторні консультації лікаря акушер-гінеколога (у випадку їх призначення лікарем акушер-гінекологом Медичного закладу за наявності у пацієнта медичних показань);
- 1 (одна) консультація лікаря-анестезіолога.
Апеляційний суд критично сприймає наданий відповідачем скріншот з Медичної карти ОСОБА_2 на підтвердження надання консультації акушера-гінеколога (повторна), консультації лікаря-анестезіолога - 11 лютого 2022 року, адже на підтвердження факту надання таких послуг, відповідач в порядку п. 8.8 Договору не надав суду Акт приймання-передачі таких послуг. Крім того, оскільки вказані консультації надано позивачці у день укладення договору з нею, не незрозумілим є чи надавалася консультація лікаря-анестезіолога після укладення договору між сторонами.
Також, відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 заявлено до стягнення 90 944,00 грн, за виключенням 700,00 грн страхового платежу.
14 червня 2022 року позивач надіслала вимогу до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про розірвання договору та повернення сплачених грошових коштів за договором, яка отримана представником відповідача 23 червня 2022 року.
Згідно з п. 10.1 укладеного між сторонами договору, на який посилається апелянт, договір може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу, із зазначенням причин розірвання договору. В цьому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від Пацієнта, при цьому пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. У разі розірвання Договору до закінчення його дії за ініціативою пацієнта або медичного закладу, а також внаслідок медичних показань, що свідчать про недоцільність або неможливість надання подальшої медичної допомоги, пацієнту протягом 5 (п`яти ) робочих днів з моменту розірвання/ припинення Договору повертається сплачена за даним Договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.
У пункті 9.3 Договору, сторони обумовили, що не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і ще перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором.
Тобто, умови укладеного між сторонами договору чітко передбачають момент, з якого у ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» виникає обов`язок повернути сплачену за даним Договором суму вартості медичної допомоги, і звернення позивачки до суду з позовом не є обставиною, яка унеможливлює/ припиняє/ відтерміновує виконання такого обов`язку.
Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення позивачці сплачених за договором коштів починаючи з 01 липня 2022 року.
Оскільки ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» обов`язок з повернення ОСОБА_2 суми вартості медичної допомоги не виконав, є підстави для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України саме за період визначений позивачкою.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат та 3% річних за період з 01 липня 2022 року по 09 серпня 2024 року.
Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.
Суд першої інстанції встановив, що на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано Договір про надання правової допомоги №0107/1 від 01 липня 2024 року з адвокатом Хомик Г.М., Додаток №1 до Договору з переліком послуг і їх вартістю на загальну суму 10 000,00 грн, акт приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги від 01 жовтня 2024 року, де зазначені надані адвокатом послуги на загальну вартість 10 000,00 грн, детальний опис наданих послуг.
Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, адвокатом на дано наступні послуги:
зустріч, консультація - 500,00 грн;
опрацювання, правовий аналіз та підготовка наданих клієнтом документів та інформації, побудова адвокатом позиції захисту інтересів клієнта - 1 000,00 грн;
підготовка та подання адвокатського запиту №0307/1 від 03 липня 2024 року до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» в інтересах клієнта - 500,00 грн;
підготовка та подання позовної заяви - 5 000,00 грн;
підготовка та подання клопотання про витребування доказів судом - 1 000,00 грн;
підготовка та подання відповіді на відзив на позовну заяву - 2 000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виключив заявлену послугу «опрацювання, правовий аналіз, підготовка наданих Клієнтом документів, побудова позиції», оскільки така послуга фактично дублює надання консультації, що також включено до переліку послуг. Інші послуги адвоката суд вважав реальними, дійсними, а їх вартість співмірною із виконаною адвокатом роботою.
Визначений судом до стягнення розмір таких витрат колегія суддів вважає дійсним та реальним з урахуванням як об`єму виконаної адвокатом роботи, так і обставинами справи (наявними в матеріалах справи копіями документів, задоволення судом першої інстанції клопотання позивача про витребування доказів), а тому вартість виконаних адвокатом робіт не можна вважати завищеною.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумаченню норм права на розсуд апелянта.
Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява №18390/91).
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява №49684/99).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заявлено про стягнення 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.
Колегією суддів встановлено, що за умовами Додаткової угоди №1 від 19 лютого 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №0107/1 від 01 липня 2024 року, адвокат Хомик Г.М. та  ОСОБА_2 узгодили надання додаткової послуги згідно з договором - надання клієнту професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у справі №756/10146/24 (п.1).
Вартість послуг з надання правничої (правової) допомоги згідно з цієї Додаткової угоди становить 2 000,00 грн. Вартість послуг оплачується клієнтом протягом 60 календарних днів з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг, але не пізніше ніж 3 робочих дні з дати прийняття рішення у справі судом апеляційної інстанції  (п. 2)
Відповідно до Акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 05 березня 2025 року позивачці надано адвокатом послугу у вигляді ознайомлення зі змістом апеляційної скарги та підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу - 2 000,00 грн.
Відтак, колегія дійшла висновку, що ОСОБА_2 доведено достатніми, належними та допустимими доказами надання адвокатом послуг правничої допомоги.
За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
У додатковій постанові від 24 червня 2024 року у справі №712/3590/22 Верховний Суд звернув увагу на необхідність врахування судами, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат. Наведене є обов`язком, визначеним частиною першою статті 81 ЦПК України.
Клопотання та/або заперечення щодо зменшення заявленого ОСОБА_2 розміру витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції від ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на адресу суду не надходило.
На підставі викладеного, з огляду на фактичний об`єм послуг, наданих ОСОБА_2 адвокаткою Хомик Г.М. у суді апеляційної інстанції, а також враховуючи фінансовий стан обох сторін, з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. за рахунок відповідача/апелянта ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», оскільки заявлений до стягнення розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи.
Керуючись ст. ст. 375, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою діяльністю «Пологовий будинок «Лелека», подану генеральним директором ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року - залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (код ЄДРПОУ 39155132, місцезнаходження: 04075, м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 56) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі гривень) 00 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 09 травня 2025 року.
 
Головуючий:                                                                                               Р.В. Березовенко
 
Судді:                                                                                                            О.Ф. Лапчевська
 
                   Г.І. Мостова