01.04.25
33/812/83/25

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/83/25                Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП                суддя Губницький Д.Г.
               Суддя апеляційного суду
               Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2025 року                                                 м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В., 
за участю секретаря                                – Вірченко Є.С.,
особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності        – ОСОБА_1 ,
захисника                                                – Махмутова О.А.

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – Махмутова О.А. на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2025 року якою
ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

За постановою судді, 08.11.2024 р. військовослужбовець ОСОБА_1 у постійному місці дислокації підрозділу військової частини, до якої належить, в Інгульському районі м. Миколаєва перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовилась, про що свідчить висновок МОЦПЗ № 1495 від 08.11.2024 р.

В апеляційній скарзі захисник Махмутов О.А. просить скасувати постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Наголошує на тому, що Ленінським районним судом м. Миколаєва одночасно розглядалось 4 справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 : за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та 2 справи за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, які є пов`язаними, оскільки охоплюють події, які відбулись 07.11.2024 р. та 08.11.2024 р.
Разом з тим, в порушення ч. 2 ст. 36 КУпАП, вказані справи не були об`єднані в провадження та, за результатами розгляду, ОСОБА_1 двічі притягнули до відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Також, захисник звертає увагу на тому, що ОСОБА_1 не була на військовій службі з 07.11.2024 р., обов`язки військової служби не виконувала, та, відповідно, в стані алкогольного сп`яніння 08.11.2024 р. на військову службу не прибувала, а була, попри хворобливий стан, примусово доставлена військовослужбовцями прикордонного загону до військової частини, де їй вже інкримінується відмова від медичного огляду.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

Дані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані не були.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 294525 від 08.11.2024 р., ОСОБА_1 інкримінується, що 08.11.2024 р. близько 10.05 год. вона прибула до місця проходження військової служби (місця тимчасової дислокації управління НОМЕР_1 прикордонного загону по АДРЕСА_2 ) у стані алкогольного сп`яніння та гострої інтоксикації продуктами етанолу, в такому стані приступити до належного виконання службових, посадових та обов`язків військової служби штаб-сержант ОСОБА_1 , не могла, та відповідно вже о 10.20 год. була доставлена до лікарні КНП «МОЦПЗ» МОР, де остання в присутності лікаря категорично відмовилась від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Одразу після прибуття до місця тимчасової дислокації штаб-сержант ОСОБА_1 була доставлена та поміщена на стаціонарне лікування то медичного пункту (на 15 ліжок) в м. Херсон, з діагнозом: «Отруєння сурогатами алкоголю». Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. ст. 1-4 Дисциплінарно статуту ЗСУ, ст. ст. 11, 16, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Разом з тим, згідно рапорту першого заступника начальника загону – начальника штабу від 08.11.2024 р. вбачається, що 08.11.2024 р. о 08.00 год. штаб-сержант ОСОБА_1 не прибула до місця несення служби, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . На телефонні дзвінки відповідає, але до місця несення служби прибувати відмовляється.
Згідно акту фіксації факту неприбуття без поважних причин військовослужбовця до тимчасового місця дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону від 08.11.2024 р., підтверджено факт неприбуття ОСОБА_1 без поважних причин.
Відповідно письмовим поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , протягом 08.11.2024 р. штаб-сержант ОСОБА_1 за місцем дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону, розташованого в АДРЕСА_2 , була відсутня. Про причини не прибуття не доповідала.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що 08.11.2024 р., вони, у складі групи «з повернення військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або місце служби», прибули до місця проживання штаб-сержанта ОСОБА_1 , де виявили останню з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу для проведення медичної експертизи (для встановлення факту перебування в стані сп`яніння). Від проходження тесту на кількісний вміст алкогольних речовин штаб-сержант ОСОБА_1 відмовилась.
Відповідно письмовим поясненням свідка ОСОБА_7 , 08.11.2024 р., в супроводі фельдшера медичного пункту ОСОБА_6 , до медичного пункту (на 15 ліжок) НОМЕР_1 прикордонного загону поступила штаб-сержант ОСОБА_1 , яка мала ознаки отруєння сурогатами алкоголю. Зі слів ОСОБА_1 , вживала алкоголь протягом півтора тижня. Встановлений діагноз: отруєння сурогатами алкоголю, психічний розлад. Розпочато дезінтоксикаційну терапію. Потребує подальшого лікування.
Зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1495 від 08.11.2024 р., вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від медичного огляду.
Згідно довідки начальника служби охорони здоров`я НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, штаб-сержант ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні в медичному пункті (на 15 ліжок) в м. Херсон з 08.11.2024 р. по теперішній час. Проводиться дезінтоксикаційна терапія. Потребує подальшого лікування. Діагноз: психічний розлад, отруєння сурогатами алкоголю.

Допитаний в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, в якості свідка, перший заступник начальника загону-начальник штабу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України полковник ОСОБА_8 , який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повідомив, що у разі, якщо військовослужбовець, згідно розпорядку дня, не прибуває вчасно на військову службу до нього направляється відповідна група для пошуку. У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 на службу, остання була виявлена за місцем свого мешкання. В подальшому ОСОБА_1 прибула до військової частини, після чого була направлена для проходження медичного огляду на встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння. Чому відповідні обставини не відповідають доказам, долученим до протоколу, пояснити не може.

Таким чином, із сукупності наведених доказів випливає, що ОСОБА_1 була виявлена за місцем проживання у стані алкогольного сп`яніння, а не прибула до військової частини вже в такому стані. 

З огляду на зазначене, матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на території військової частини в нетверезому стані, а отже, висновки, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.
Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

За наведеного, апеляційна скарга захисника Махмутова О.А. підлягає задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у відповідності до ст. 247 КУпАП, – закриттю. 
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, –

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника Махмутова О.А. задовольнити.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2025 року якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                         Н.В. Чебанова-Губарєва