П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/6394/24	

Категорія:108020000          Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:18.06.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                       – Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,
В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "ГУДВІЛ" звернулось до суду з позовом до Одеської митниці про:
-          визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 25 січня 2024 року №UA500370/2023/000004/2;
-          визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000022.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ним для митного оформлення товару надано відповідачу належні та допустимі докази на підтвердження визначеної ціни товару, в яких не містяться розбіжності, а відповідачем, в своїх вимогах, не було конкретизовано документи, які необхідно надати для обчислення вартості товару і в рішенні не надано належного обґрунтування, що призвело до прийняття протиправних рішень та застосування другорядного методу визначення митної вартості товару. Позивач вважав що рішення про коригування митної вартості товару від 25 січня 2024 року №UA500370/2024/000004/2, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000022 є протиправними та необґрунтованими, а тому звернувся до суду для захисту своїх прав.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500370/2024/000004/2 від 25 січня 2024 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000022 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ "ГУДВІЛ".
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року адміністративний позов ТОВ "ГУДВІЛ" до Одеської митниці, про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задоволений.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товару від 25 січня 2024 року №UA500370/2023/000004/2.
Визнана протиправною та скасована картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25 січня 2024 року №UA500370/2024/000022.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ "ГУДВІЛ" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 982,22 грн.
В апеляційній скарзі Одеської митниці ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, не спростовані наявні розбіжності у документах та листом №4 від 25 січня 2024 року повідомлено, що більше документів надаватись не буде (відсутні, не має можливості).
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу Одеської митниці не скористався.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
У ході здійснення господарської діяльності Позивача між ТОВ "ГУДВІЛ" (Покупець) та "МЕТТАХ" (Продавець) 28 вересня 2022 року було укладено контракт на поставку №08-PL, відповідно до предмету якого Продавець поставляє в Україну металопрокат в асортименті.
Відповідно до п. 2.1. Контракту, Продавець поставляє Покупцю Товар в асортименті, кількості та одиницях виміру, технічними характеристиками та ціною, зазначених у Специфікації та Рахунку (Інвойсі).
Продавець поставляє товар на умовах, що зазначені у Специфікаціях та Рахунку (Інвойсі), відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року. Відповідальність за навантаження і її якість несе Продавець (п. 3.1. Контракту). Пунктом 3.2. Контракту визначено, що місце поставки вказується в Рахунку (Інвойсі) та Специфікації.
Відповідно до п. 4.1. Контракту, ціна кожної партії товару, вказується Продавцем в Рахунку (Інвойсі) та (або) Специфікації, яка є невід`ємною частиною Контракту.
Вартість пакування та витрат Продавця з завантаження товару на наданий транспортний засіб, входять у вартість товару. Порядок розподілу транспортних витрат визначається сторонами у Специфікації, виходячи із погоджених сторонами умов поставки (п.4.3. Контракту).
24 жовтня 2022 року сторонами було укладено додаткову угоду №1 до Контракту, відповідно до якої, у зв`язку з проведеними реєстраційними діями щодо зміни найменування та місцезнаходження юридичної особи Продавця, були внесені зміни щодо реквізитів Продавця. Зокрема, відомості про продавця, визначені в преамбулі Контракту викладено в наступній редакції: "VARTIS ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ".
12 грудня 2022 року Сторони уклали Додаткову угоду №3 до Контракту, якої внесено зміни щодо банківських реквізитів ТОВ "ГУДВІЛ".
30 січня 2023 року сторонами укладено додаткову угоду №4 до Контракту, якою внесено зміни, зокрема пункт 5.1. Контракту викладено у наступній редакції: "Покупець здійснює оплату товару, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця у строки та порядку погоджені Сторонами у Специфікації. Оплата Товару здійснюється у Євро або доларах США. Валюта платежу визначається Сторонами у Специфікації до Договору".
20 грудня 2023 року сторонами укладено додаткову угоду №10, якою продовжено строк дії Контракту №08- PL від 28 вересня 2022 року до 31 грудня 2024 року.
07 грудня 2023 року сторонами було укладено Специфікацію №10, в якій визначено ціну за одиницю товару в залежності від розміру товару у сумі 720 доларів США, 735 доларів США та 800 доларів США, загальною вартістю товару у розмірі 933308,15 доларів США.
Сторони визначили у Специфікації №10 умови поставки та оплати, а саме: умови поставки FOB порт Коджаелі (Kocaeli), Туреччина. Покупець зобов`язаний здійснити 100% оплати протягом 20 банківських днів після отримання Покупцем Товару.
До Специфікації №10 від 07 грудня 2023 року сторони склали та підписали Проформу-Інвойс №4/12/2023 від 12 грудня 2023 року.
Вантажовідправником товару, який є предметом поставки за Контрактом №08-PL від 28 вересня 2022 року є ArcelorMittal RZK CELIK Servis Merkezi San. Ve Tic. A.S. (Туреччина) (далі - Вантажовідправник).
Між ТОВ "VARTIS" (Польща) (Покупець) та ArcelorMittal RZK CELIK Servis Merkezi San. Ve Tic. A.S (Вантажовідправник, Постачальник) було укладено комерційний інвойс №IHR2024000000034 від 08 січня 2024 року щодо поставки металопрокату в асортименті на загальну суму 920 122,25 доларів США. У комерційному інвойсі №IHR2024000000034 від 08 січня 2024 року Покупцем зазначений ТОВ "VARTIS" (Польща), вантажоодержувачем зазначений ТОВ "ГУДВІЛ" (Україна). Умови поставки зазначено - FOB порт Коджаелі (Kocaeli)
За договором фрахтування вантажу від 02 січня 2024 року, перевізником, що забезпечував переміщення товару за контрактом №08-PL від 28 вересня 2022 року є ERIDANA D.O.O., замовником за цим договором є ТОВ "ГУДВІЛ".
Платіжною інструкцією №1 від 15 січня 2024 року підтверджується здійснення позивачем оплати за послуги фрахту у сумі 55 114,40 доларів США на підставі Інвойсу №2024/01/12-03 від 12 січня 2024 року.
Крім того, позивач застрахував вантаж, що підтверджується Страховим сертифікатом №6 від 12 січня 2024 року, рахунком №300234753.23_06 від 12 січня 2024 року, платіжною інструкцією №59 від 15 січня 2024 року про оплату суми страхової премії у розмірі 78 666,73 грн. без ПДВ.
ТОВ "VARTIS" (Польща), Продавець за контрактом №08-PL від 28 вересня 2022 року, надав Позивачу на підставі Специфікації №10 від 07 грудня 2023 року Проформу-Інвойс №4/12/2023 від 12 грудня 2023 року, комерційний інвойс №FS/1/01/2024 від 15 січня 2024 року на поставку двотаврової балки різного розміру у кількості 1 252,60 тон з ціною за одиницю товару в залежності від розміру товару у сумі 720 доларів США, 735 доларів США та 800 доларів США, загальною вартістю товару у розмірі 926385,25 (дев`ятсот двадцять шість тисяч триста вісімдесят п`ять) доларів США.
З метою митного оформлення імпортованого товару 23 січня 2024 року декларантом позивача до Одеської митниці подано митну декларацію №24UA500370000577U3 на Вироби з чорних металів загально-цивільного призначення.
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом – ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи:
-          Пакувальний лист (Packing list) б/н від 08 січня 2024 року;
-          Рахунок-проформа (Proforma invoice) №4/12/2023 від 12 грудня 2023 року;
-          Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №FS/1/01/2024 від 15 січня 2024 року;
-          Коносамент (Bill of lading) №1 від 12 січня 2024 року;
-          Вантажна вiдомiсть (Cargo Manifest) б/н від 12 січня 2024 року;
-          Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №A1398231 від 15 січня 2024 року;
-          Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №А1398232 від 15 січня 2024 року;
-          Некласифікований комерційний документ №IHR2024000000034 від 08 січня 2024 року;
-          Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №1 від 15 січня 2024 року;
-          Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2024/01/12-03 від 12 січня 2024 року;
-          Документ, що підтверджує вартість страхування №300234753.23_06 від 12 січня 2024 року;
-          Документ, що підтверджує вартість страхування №59 від 15 січня 2024 року;
-          Страховий поліс №6 від 12 січня 2024 року;
-          Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №08-PL від 28 вересня 2022 року;
-          Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №1 від 24 жовтня 2022 року;
-          Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №10 від 20 грудня 2023 року;
-          Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №3 від 12 грудня 2022 року;
-          Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №4 від 30 січня 2023 року;
-          Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №9 від 22 вересня 2023 року;
-          Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №10 від 07 грудня 2023 року;
-          Договір про надання послуг митного брокера №2024-04 від 05 січня 2024 року;
-          Договір (контракт) про перевезення б/н 02 січня 2024 року;
-          Сертифікат випробовувань №003- 23 січня 2024 року;
-          Сертифікат випробовувань №0054 08 січня 2024 року;
-          Сертифікат випробовувань №2023 14 листопада 2023 року;
-          Сертифікат випробовувань №2023 14 листопада 2023 року;
-          Сертифікат випробовувань №2023 20 листопада 2023 року;
-          Сертифікат випробовувань №2023 28 листопада 2023 року;
-          Сертифікат випробовувань №2023 29 листопада 2023 року;
-          Сертифікат випробовувань №2023 18 грудня 2023 року;
-          Сертифікат випробовувань №2024 04 січня 2024 року;
-          Сертифікат випробовувань №3434 29 грудня 2023 року;
-          Копія митної декларації країни відправлення №24410500EX00001496 від 08 січня 2024 року.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:
-          у поданих до митного оформлення документах містяться різні дані щодо оплати товару, так у інвойсі від 08 січня 2024 року №IHR2024000000034 передбачені умови оплати 100% оплата, проте у посиланні у проформі-інвойсі від 12 грудня 2023 року №nr 4/12/2023 на специфікацію №10 від 07 грудня 2023 року міститься інформація щодо 20 банківських днів після отримання товару покупцем, але будь-яких документів щодо оплати за товар не надано;
-          також, інвойс від 15 січня 2024 року №nr FS/1/01/2024 не містить умов поставки, що суперечить пункту 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракт) від 28 вересня 2022 року №08-РL, даний контракт , до того ж, містить не підписані сторінки. Умови поставки зазначені у коносаменті від 12 січня 2024 року №1 відрізняються від тих, які зазначені у мд. У наданому інвойсі від 08 січня 2024 року №IHR2024000000034 реквізити зовнішньоекономічного контракту відсутні, що не дає змогу впевнитися, що даний документ відносяться до даної поставки товару та до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 28 вересня 2022 року №08-PL;
-          декларація країни відправлення №24410500EX00001496 від 08 січня 2024 року містить посилання на іншу фактуру, яка не надана до митного оформлення;
-          надано додаткову угода №9 від 22 вересня 2023 року в якій зазначено про специфікацію №8 від 05 вересня 2023, однак, під час митного оформлення не надано зазначену специфікацію, а також не надана додаткова угода №3 та договір про перевезення, які зазначені у гр. 44 мд.;
-          печатка фірми та підпис відрізняється за змістом у проформі №nr 4/12/2023 та інвойсі №nr FS/1/01/2024. До того ж, прослідковується можливий існуючий взаємозв`язок, який може вплинути на вартість товару між VARTIS SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA та METTAX SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
-          договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
-          рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
-          рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
-          виписку з бухгалтерської документації;
-          ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
-          каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
-          висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Повідомлено, що відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МК України, не спростовані наявні розбіжності у документах та листом №4 від 25 січня 2024 року повідомлено, що більше документів надаватись не буде (відсутні, не має можливості).
Як зазначив відповідач в оскаржуваному рішенні, відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 МК України, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
25 січня 2024 року Одеська митниця Державної митної служби України прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000004/2, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме, було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів з урахуванням виробника товару та обсягу партії у максимально наближений час є більшим і становить: по товару №2 - 0.8115 дол. США/кг (МД від 23 листопада 2023 року №UA500370/2023/009978); по товару №3 - 1.0645 дол. США/кг. (МД від 17 травня 2023 року №23UA100320012111U8).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 25 січня 2024 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000022.
Вважаючи протиправним та необґрунтованим Рішення про коригування митної вартості та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 1, п.24 ч.1 ст. 4, ст.ст. 49, 50, ч.1 ст. 51, ч.2 ст. 52, ч.ч.1, 3 ст. 53, ч.ч.1-3 ст. 55, ст. 57, ч.ч.4, 5 ст. 58, ч.3 ст. 318 МК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.
До митної справи відповідно до ст. 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Згідно з п.23, п.24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
-          заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
-          подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
-          нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:
-          надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;
-          на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;
-          проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;
-          оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;
-          приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;
-          отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;
-          у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
-          у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
-          декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
-          зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
-          рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
-          якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
-          за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
-          транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
-          ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
-          якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
-          договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
-          рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
-          рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
-          виписку з бухгалтерської документації;
-          ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
-          каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
-          копію митної декларації країни відправлення;
-          висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
-          наявність розбіжностей між окремими документами;
-          наявність ознак підробки певних документів;
-          відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1)          обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2)          наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3)          вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4)          обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5)          інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з 
рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Частиною 1 ст. 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1)          основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2)          другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 9 ст. 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.
Частиною 8 ст. 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Як правильно встановив суд першої інстанції, митниця в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів вказує, що у поданих до митного оформлення документах містяться різні дані щодо оплати товару, так у інвойсі від 08 січня 2024 року №IHR2024000000034 передбачені умови оплати 100% оплата, проте у посиланні у проформі-інвойсі від 12 грудня 2023 року №nr 4/12/2023 на специфікацію №10 від 07 грудня 2023 року міститься інформація щодо 20 банківських днів після отримання товару покупцем, але будь-яких документів щодо оплати за товар не надано
Комерційний інвойс №IHR2024000000034 від 08 січня 2024 року щодо поставки металопрокату в асортименті на загальну суму 920 122,25 доларів США було укладено між ТОВ "VARTIS" та ArcelorMittal RZK CELIK Servis Merkezi San. Ve Tic. A.S. Тобто, у зазначеному інвойсі визначені умови оплати саме між ArcelorMittal RZK CELIK (Постачальник) та ТОВ "VARTIS" (Покупець).
Відносини між Позивачем та постачальником ТОВ "VARTIS" (Польща) виникли на підставі контракту №8-PL від 28 вересня 2022 року і товар, що був пред`явлений до митного оформлення, поставлявся в межах саме цього контракту, а отже і умови оплати визначаються відповідно до контракту №8-PL від 28 вересня 2022 року.
У документах виставлених на виконання контракту №8-PL від 28 вересня 2022 року з метою поставки товару, зокрема в Специфікації №10 від 07 грудня 2023 року, передбачено поставку на умовах оплати з відстрочення платежу, а саме: оплата повинна бути здійсненна протягом 20 банківських дня з дати отримання товару.
Таким чином, умови поставки між ArcelorMittal RZK CELIK (Туреччина) та ТОВ "VARTIS" (Польща) не можуть впливати на визначення митної вартості товару.
Окрім того, порядок оплати товарів між сторонами не впливає на митну вартість товару, а є однією із умов договору, яку сторони погодили одна з одною. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються.
Відповідно до положень п.3.2. Контракту №08-PL, місце поставки вказується в Рахунку (Інвойсі) та Специфікації. Таким чином, не зазначення в інвойсі від 15 січня 2024 року №nr FS/1/01/2024 умов поставки не суперечить умовам Контракту.
Відповідно до абз.13 ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.
Згідно з ч.2 ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.
Також відповідно до ч.1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.
Отже, нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку сторін за правочином вчинення дій щодо проставляння підписів на кожній сторінці договору, який містить більше ніж одну сторінку.
Разом з тим, зовнішньоекономічний договір (контракт) №8-PL від 28 вересня 2022 року у розділі 12: Юридичні адреси, поштові та банківські реквізити містить підписи уповноважених осіб, що скріплені печатками юридичних осіб, що не дає сумнівів про дійсну наявність господарських правовідносин між сторонами.
Виходячи з наведеного, колегія суддів, як і суд першої інстанції вважає, що відсутність на всіх аркушах зовнішньоекономічного договору (контракту) №8-PL від 28 вересня 2022 року підписів покупця та продавця, не свідчить про недійсність такого договору, оскільки сторонами не встановлено обов`язковості скріплення печаткою та підписом кожної його сторінки.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо зауважень митниці стосовно Коносаменту. Так, в коносаменті №1 від 12 січня 2024 року зазначений порт навантаження DILISKELESI, в митній декларації вказано умови поставки та географічний пункт доставки товарів (FOB KOCAELI) згідно Специфікації №10 від 07 грудня 2023 року, до контракту №8-PL від 28 вересня 2022 року. Однак, це не є помилкою адже DILISKELESI є одним із районів округу KOCAELI.
Щодо відсутності у наданому інвойсі від 08 січня 2024 року №IHR2024000000034 реквізитів зовнішньоекономічного контракту 28 вересня 2022 року №08-PL.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначений інвойс наданий ArcelorMittal RZK CELIK (Туреччина) ТОВ "VARTIS" (Польща), відповідно до якого ТОВ "VARTIS" (Польща) є покупцем, а Позивач вантажотримувачем і відповідно він не стосується взаємовідносин Позивача та ТОВ "VARTIS" (Польща), адже їх правовідносини врегульовані зовнішньоекономічним договором (контрактом) від 28 вересня 2022 року №08-PL.
Митний орган в оскаржуваному рішенні зазначив, що декларація країни відправлення №24410500EX00001496 від 08 січня 2024 року містить посилання на іншу фактуру, яка не надана до митного оформлення. Між тим, суд враховує, що електронний інвойс e-FATURA №IHR2024000000034 та №INR2024000000081 подавався Вантажовідправником ArcelorMittal RZK CELIK (Туреччина) при митному оформлені товару. Вказаний номер формується на підставі внутрішнього діловодства компанії, та є однаковим для інвойсу, однак при прийманні документів до оформлення турецькою митницею в системі єдиного вікна (TPS) їй присвоюється новий унікальний номер, і саме він дублюється у експортній митній декларації.
Разом з цим, 25 січня 2024 року, уповноважений представник Позивача у відповідь на повідомлення митниці надав додатково до митного оформлення: e-FATURA №IHR2024000000081 від 12 січня 2024 року та e-FATURA №IHR2024000000034 від 08 січня 2024 року.
Однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення апелянт визначила те, що надано додаткову угоду №9 від 22 вересня 2023 року, в якій зазначено про специфікацію №8 від 05 вересня 2023, однак, під час митного оформлення не надано зазначену специфікацію, а також не надана додаткова угода №3 та договір про перевезення, які зазначені у гр. 44 мд.
Між тим, листом від 25 січня 2024 року уповноважена особа надала пояснення, що під час оформлення митної декларації помилково було вказано додаткову угоду №9 від 22 вересня 2023 року та специфікацію №8 від 05 вересня 2023 року, проте цей документ не стосується поставки даної партії, але є невід`ємною частиною контракту №8-PL від 28 вересня 2022 року.
Щодо тверджень апелянта, що печатка фірми та підпис відрізняється за змістом у проформі №nr 4/12/2023 та інвойсі №nr FS/1/01/2024, суд зазначає, що зміст печаток на проформі №nr 4/12/2023 та інвойсі №nr FS/1/01/2024 є ідентичними одна одній. Окрім цього, подані позивачем до митного оформлення проформа №nr 4/12/2023 та інвойс №nr FS/1/01/2024 містять всі необхідні реквізити, підписи та печатки відповідальних осіб. Інформація в зазначених документах кореспондується між собою та з інформацією зазначеною у поданому інвойсі, митній декларації.
Додатково до зазначеного слід вказати, що дані обставини не є такими, що впливають на числові значення складових митної вартості товарів, а тому не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.
Щодо можливого існуючого взаємозв`язку, про який зазначає апелянт в оскаржуваному рішенні і який на його думку може вплинути на вартість товару між VARTIS SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA та METTAX SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, колегія суддів зауважує, що Додатковою угодою №1 від 24 жовтня 2022 року до Контракту №8-PL від 28 вересня 2022 року, у зв`язку з проведеними реєстраційними діями щодо зміни найменування та місцезнаходження юридичної особи Продавця, були внесені зміни щодо реквізитів Продавця. Зокрема, відомості про продавця, визначені в преамбулі Контракту викладено в наступній редакції: "VARTIS ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ", замість "METTAX ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ". Тобто VARTIS SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA та METTAX SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA це одне й теж саме товариство, а отже доводи митниці є дефективними і судом до уваги не приймаються.
Отже, сумніви апелянта у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ "ГУДВІЛ" митної вартості товару судом не встановлено.
Поряд з цим, як правильно зазначив суд першої інстанції митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Колегія суддів звертає увагу, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16.
Колегія суддів зазначає, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.
При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.
В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).
У даному випадку апелянт, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Застосування апелянтом резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Між тим, відповідачем вказано лише номер, дату та ціну по митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України. Суд зазначає, що копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів за МД №24UA500370000577U3, до суду відповідачем не надано.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає що у апелянта були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.
Дії апелянта щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ "ГУДВІЛ", за першим методом митної оцінки – за ціною договору щодо товарів, які імпортуються знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості №UA500370/2024/000004/2 від 25 січня 2024 року.
З огляду на зазначене, колегія суддів, як і суд першої інстанції, дійшла висновку, що апелянтом протиправно прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000022 та рішення про коригування митної вартості №UA500370/2024/000004/2 від 25 січня 2024 року, у зв`язку з чим вони належать до скасування.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог
Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 березня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.