ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р.	Справа № 520/7969/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 (головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В.) по справі № 520/7969/24
за позовом            ОСОБА_1  
до           Військової частини НОМЕР_1                   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати противоправними дії військової частини НОМЕР_1 у відмові припинення контракту та звільнення з військової служби у відповідності до абз. 4 пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо припинення контракту та звільнення з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою мамою, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 18.09.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у відмові звільнення з військової служби ОСОБА_1 відповідно до 4 абзацу підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з підстав, викладених у листі від 14.03.2024 року №1058.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 12.03.2024 про звільнення з військової служби відповідно до 4 абзацу підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
02.01.2025 ОСОБА_1 подав суду заяву, в якій просив роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі №520/7969/24, а саме чи застосовуються наведені у вказаному судовому рішенні висновки суду до правовідносин щодо розгляду військовою частиною НОМЕР_1 рапорту від 12.03.2024 після прийняття зазначеного рішення суду, враховуючи внесення змін 19.05.2024 до 4 абзацу підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", де новою вимогою для звільнення є наявність інвалідності І чи ІІ групи у особи (в даному випадку – мати позивача) якій необхідний догляд.
В обґрунтування заяви зазначив, що на виконання судового рішення військова частина НОМЕР_1 повторно розглянула рапорт ОСОБА_1 від 12.03.2024 про звільнення з військової служби на підставі абз. 4 пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" , за результатами якої відмовила у його задоволенні у зв`язку із тим, що станом на час повторного розгляду рапорту стаття 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазнала суттєвих змін, як наслідок, підстава зазначена позивачем у рапорті не є такою, що зумовлює обов`язок відповідача звільнити його з військової служби. Також, у листі-відмові зазначено, що висновки суду втратили свою актуальність через зміну законодавства.
Разом з тим, на думку заявника, відповідач мав розглянути рапорт з урахуванням абз. 4 пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в редакції чинній на час подання такого рапорту, а отже і врахувати висновки суду щодо можливості звільнення позивача з військової служби на підставі рапорту.
Наведені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 із заявою про роз`яснення судового рішення. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 заяву позивача про роз`яснення судового рішення задоволено.
Роз`яснено ОСОБА_1 , що при повторному розгляді рапорту ОСОБА_1 від 12.03.2024 року повинні застосовуватися положення 4 абзацу підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, які набули чинності 18.05.2024 та були чинними на момент повторного розгляду рапорту про звільнення з військової служби.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі № 520/7969/24.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції невірно роз`яснив судове рішення, оскільки не врахував, що спірні правовідносини виникли 12.03.2024 - день подання рапорту, а не на момент його повторного розгляду. 
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин підлягав застосуванню абз. 4 пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в редакції чинній станом на 12.03.2024, а не в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024.
Просить врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08.09.2021 по справі № 9901/315/20.
Військова частина НОМЕР_1 (далі – відповідач) не подала відзив на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що при повторному розгляді рапорту позивача від 12.03.2024 на виконання судового рішення повинні застосовуватися положення 4 абз. пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 № 3633-IX, які набули чинності 18.05.2024 та були чинними на момент повторного розгляду рапорту про звільнення з військової служби.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції задовольнив заяву позивача та роз`яснив судове рішення в частині визначення редакції абз. 4 пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка підлягає застосуванню при повторному розгляді рапорту ОСОБА_1 на виконання судового рішення.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частинами 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 254 КАС України передбачено порядок роз`яснення судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Метою роз`яснення рішення є правильне і своєчасне його виконання, оскільки недотримання вимог чіткого та логічного викладення змісту рішення може ускладнити або взагалі унеможливити його здійснення. Тобто, суд повинен роз`яснювати зміст лише того судового рішення, яке підлягає виконанню - остаточного судового рішення, яке стало обов`язковим або стане таким по сплину певного часу.
Необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена нечіткістю судового акту за змістом, тобто коли певний судовий акт є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких ухвалений такий акт, так і для тих осіб, котрі будуть здійснювати виконання цього судового акту.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення та постановлення додаткового рішення цим же судом.
Критерієм для роз`яснення судового рішення є встановлення судом факту того, що рішення є незрозумілим, тобто зі змісту його резолютивної частини не можна зробити висновки про обсяг прав та обов`язків учасників справи у спірних правовідносинах.
Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 26.02.2024 у справі № 640/3913/19.
Як вбачається зі змісту заяви, позивач просив роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі №520/7969/24 в частині того чи застосовуються наведені у судовому рішенні висновки суду до правовідносин щодо розгляду військовою частиною НОМЕР_1 рапорту від 12.03.2024 , враховуючи внесення змін 19.05.2024 до 4 абзацу підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Суд першої інстанції, за наслідками розгляду заяви, роз`яснив позивачу, що при повторному розгляді рапорту від 12.03.2024  повинні застосовуватися положення 4 абзацу підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, які набули чинності 18.05.2024 та були чинними на момент повторного розгляду рапорту про звільнення з військової служби.
Колегія суддів зазначає, що ухвала суду першої інстанції є вмотивованою і зрозумілою, містить чіткий та логічний виклад обставин, підстави, за яких суд дійшов висновку про можливість роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі №520/7969/24.
Натомість, доводи заявника в апеляційній скарзі  фактично зводяться до не згоди із судовим рішенням в частині застосування до спірних правовідносин норм права .
Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі № 520/7969/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 12.03.2024 про звільнення з військової служби відповідно до 4 абзацу підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
На виконання судового рішення, відповідач повторно розглянув рапорт від 12.03.2024, за результатами розгляду якого відмовив у його задоволенні.
Як у заяві про роз`яснення судового рішення, так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 безпідставно розглянула його рапорт з урахуванням абз. 4 пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в редакції, чинній на час повторного розгляду рапорту, тоді як застосуванню підлягала вищенаведена норма в редакції, чинній на час його подання .
Зазначені обставини свідчать про незгоду ОСОБА_1 із рішенням військової частини НОМЕР_1 , прийнятим за наслідками розгляду рапорту від 12.03.2024, що може бути підставою для його оскарження в судовому порядку, проте не вказують саме на незрозумілість судового рішення.
Крім того, колегія суддів зауважує, що механізм, визначений ст. 254 КАС України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення або порядку його виконання у зв`язку із зміною правового регулювання питань вже після набрання рішенням законної сили.
У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надано КАС України, а в разі незгоди сторони із виконанням суб`єктом владних повноважень приписів Законів та інших нормативно-правових актів звернутися до суду в разі порушення прав.
Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 по справі № 9901/315/20 колегія суддів вважає помилковими, оскільки правові висновки у цій справі не стосуються порядку роз`яснення судового рішення.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо можливості роз`яснення судового рішення в частині визначення норми Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка підлягає застосуванню під час повторного розгляду рапорту позивача від 12.03.2024. 
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 254, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 по справі № 520/7969/24  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  21.04.2025 року