П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
12 червня2023року	м. Київ	
 	 	
Суддя Київського апеляційного судуБалацька Г.О.за участі:
 
захисника особи, яку притягнуто до адміністративної
відповідальності                                                                  -адвоката Гаращука С.В.,
 
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постановуКиєво-Святошинськогорайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року стосовно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Цією постановоюОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.
 
Постановою суду визнано доведеним те, що 25.10.2022 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.
Дана справа про адміністративне правопорушення направлена до суду для розгляду за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
 
            Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 12.12.2022, а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.
 
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що дана постанова є необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм. 
Вказує, що дану справу необхідно розглядати на основі ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак відповідно до постанови, судом самостійно вчинено заміну ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак судом всупереч чинному законодавству було встановлено за статтею за якою ОСОБА_1 не вчиняв.
Акцентує увагу, що у протоколі не вказано, у чому було виражено прояви психологічного насильства.
Він- ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згодний, оскільки в його діях не має ознак правопорушення, факт стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції не встановлювався, в оцінці ризиків вчинення ним- ОСОБА_1 домашнього насильства визначено, що рівень небезпеки низький, тобто не має ознак агресії та схильний до ревнощів. 
Зазначає, що у підтвердження обставин домашнього насильства до протоколу додані лише пояснення сторін, які є суперечливими в частині обставин, які є предметом доведення у цій справі.
Звертає увагу, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_3 , окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення.
 
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 50).
 
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника Гаращука С.В., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги щодо скасування постанови Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 12.12.2022та прийняття нової, якою закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу та заперечення на неї, слід прийти до наступних висновків.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
 
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
 
Дані вимоги закону судом першої інстанції недотримані, оскільки постанова суду недостатньо вмотивована, а викладені в ній висновки - не відповідають фактичним обставинам справи.
 
Так, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами   ч. 1 ст. 9 КУпАП.
 
А саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
 
Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
 
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
 
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
 
Під психологічним насильством, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
 
Фізичне насильство, згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону, - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
 
  Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії  ВАБ№ 760697, 25.10.2022 близько 23 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, повторно протягом року                (а.с. 1).
            В матеріалах справи наявні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо обставин подій, які відбувались 25.10.2022.
            В цих поясненнях ОСОБА_1 від 25.10.2022 вбачається, що він прийшов до дому, дружина почала скандалити, після почала чіплятися до нього разом з батьком, далі приїхала поліція (а.с. 5).
            Разом з тим, в письмових поясненнях ОСОБА_3 від 25.10.2022 видно, що 25.10.2022 її чоловік ОСОБА_1 від початку дії припису на заборону постійно порушує його: веде спілкування нецензурою лайкою в присутності дітей, хапає за руки, не дає працювати, бо постійно вживає алкоголь та в нетверезому стані порушує спокій та сон дітей.
            25.10.2022 чоловік о 13 год. прийшов додому і постійно чіплявся лайкою та образами, при цьому постійно вживав алкоголь і з кожною годиною образи, нецензурна лайка та перешкоджання спокою вдома поширювалися та прогресували. Коли прийшов час дітям спати, то ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не зупинився і продовжував влаштовувати скандал, хоча вона- ОСОБА_3 неодноразово просила піти відпочивати.
            Всі прохання ігнорувалися ( а.с. 4). 
 
            Разом з тим, ОСОБА_3 не вказала, яка шкода внаслідок застосування психологічного насильства їй була заподіяна. 
            
            Пояснення учасників справи є взаємовиключними, дані  протоколу про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які давали б підстави для висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.
            Отже, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 25.10.2022адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до протоколу долучено не було і до суду не надано.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
 
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України. Окрім того, суд не має права самостійно збирати докази та фактично брати на себе функцію звинувачення.
 
Підводячи підсумки, дослідивши всі докази у провадженні, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №760697, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постановити про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
                                      П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2022 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави- скасувати.
 
Прийняти нову постанову, якою визнати невинуватим  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                       Г.О.Балацька