ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/38/24  Номер провадження 22-ц/814/1616/25	Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Гошко Віктором Івановичем, 
на ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука від 23 грудня 2024 року, постановлену суддею Маханьковим О.В.,
у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Крюківським районним судом м.Кременчука від 08 січня 2024 року по справі №537/38/24 за заявою Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - КП «Кременчукодоканал») про видачу судового наказу щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,

в с т а н о в и в:
09.12.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про скасування судового наказу, виданого 08.01.2024, виданого Крюківським районним судом м.Кременчука від 08.01.2024 у справі №537/38/24.
Зазначає, що про винесення указаного судового наказу дізналася 04.12.2024, отримавши від державного виконавця його копію та матеріали ВП №76537218 з примусового виконання судового рішення. Вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки вона, ОСОБА_1 , із 2017 року постійно проживає у м.Києві, а тому у період з 01.11.2021 по 30.11.2023 не користувалася послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надавалися КП «Кременчукодоканал» за адресою: АДРЕСА_1 . Наголошує, що права власності на указану квартиру вона не має, будь-які договірні відносини між нею та власниками житла щодо отримання комунальних послуг відсутні. Із підстав викладеного, посилаючись на положення статей 170, 171 ЦПК України, просить суд:
-        поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу №537/38/24, виданого 08.01.2024 Крюківським районним судом м.Кременчука;
-        скасувати судовий наказ, виданий 08.01.2024 Крюківським районним судом м.Кременчука, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь КП «Кременчукводоканал» заборгованість станом на 22.12.2023 за період з 01.11.2021 по 30.11.2023 заборгованість за оплату послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 9923,91 грн., плату за абонентське обслуговування в сумі 617,22 грн., за період з 01.11.2021 по 23.02.2022 нараховану на суму заборгованості, 3% річних в сумі 04,18 грн., інфляційні витрати в сумі 27,23 грн. та судовий збір в сумі 268,40 грн., по 89,47 грн. з кожного.
       Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 23.12.2024 у поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказу - відмовлено.
       Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Крюківським районним судом м.Кременчука 08.01.2024 по справі №537/38/24 - повернуто заявнику без розгляду.
       При постановленні ухвали районний суд виходив із того, що боржником не наведено жодної поважної причини пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо подачі заяви скасування судового наказу в межах встановленого законом строку. Із підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що у поновленні строку на звернення в суд із заявою про скасування судового наказу слід відмовити, а саму заяву повернути без розгляду. 
Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Гошко В.І., оскаржила ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Заперечує факт отримання 29.01.2024 саме ОСОБА_1 судового наказу №537/38/24, оскільки, як раніше наголошувалося, із 2017 року вона проживає у м.Києві, а тому підстав вважати, що підпис на рекомендованому поштовому відправленні належить саме їй, не вбачає. Наведене може бути підтверджено висновком почеркознавчої експертизи. Припускає, що заяву про видачу судового наказу та його копію надіслано трьом боржникам одним листом за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що при винесенні наказу районний суд залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 не є учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, а, відтак, судом допущено стягнення із неналежного боржника. 
Вважає, що районний суд некоректно виклав зміст резолютивної частини судового наказу з якого незрозумілим є загальний розмір заборгованості та порядок стягнення.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.03.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 13.03.2025.
Відзив на апеляційну скаргу не на надходив. 
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.01.2024 КП «Кременчукводоканал» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу, яким стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь підприємства заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у загальному розмірі 9955,32 грн., а також витрати зі спати судового збору в розмірі 268,40 грн./а.с.2-3/
08.01.2024 Крюківським районним судом м.Кременчука видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заборгованість станом на 22.12.2023 за період з 01.11.2021 по 30.11.2023 заборгованість за оплату послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 9923,91 грн., плату за абонентське обслуговування в сумі 617,22 грн., за період з 01.11.2021 по 23.02.2022 нараховану на суму заборгованості, 3% річних в сумі 04,18 грн., інфляційні витрати в сумі 27,23 грн. та судовий збір в сумі 268,40 грн., по 89,47 грн. з кожного./а.с.13/
       09.01.2024 копії судового наказу та заяви про його видачу надіслані судом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та отримані адресатами 29.01.2024, у тому числі ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0690220037556./а.с.14-19/
19.12.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про скасування судового наказу №537/38/24, виданого Крюківським районним судом м.Кременчука, заявивши клопотання про поновлення строку для подання такої заяви, оскільки із 2017 року вона постійно проживає у м.Києві та не отримувала судової кореспонденції. На підтвердження цього боржником надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №406964424 від 06.12.2024./а.с.24-26/
Відмовляючи у поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказу та повертаючи її заявнику без розгляду, районний суд виходив із того, що судовий наказ надісланий за місцем реєстрації заявника рекомендованим листом із повідомленням та отриманий адресатом 29.01.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідний запис внесений працівником поштового зв`язку, що узгоджується із Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270.
       Наведені заявником доводи на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку, районний суд відхилив, як такі, що зводяться до заперечення факту отримання поштової кореспонденції, що спростовується матеріалами справи. Відтак, боржником не наведено жодної поважної причини пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо подачі заяви боржником про скасування судового наказу в межах встановленого законом строку.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
       За змістом частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
       Згідно із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.05.2019 у справі №760/6860/17-ц, наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
       Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.
       Статтею 169 ЦПК України передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.
       Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
       Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі підприємцю за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
       Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
       Частиною 6 статті 272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
       Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина перша статті 170 ЦПК України).
       Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (частина друга статті 171 ЦПК України).
       Аналізуючи положення статей 170 та 171 ЦПК України слід дійти висновку, що на суд не покладено безумовного обов`язку поновлювати пропущений процесуальний строк лише за фактом звернення заявника до суду із відповідним клопотанням, проте суд наділений правом поновити такий строк у разі доведення заявником пропуску процесуального строку з поважних причин. Убачаючи об`єктивну поважність причин пропуску заявником процесуального строку, суд, з метою дотримання процесуальних прав всіх учасників справи та діючи в межах завдань цивільного судочинства, поновлює такий строк. Разом з тим, законодавством на суд покладено обов`язок обґрунтовувати ухвалене рішення щодо поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки безпідставне поновлення такого строку може порушити принцип юридичної визначеності.
       Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2024 у справі №990/270/23, поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. 
       Із наведеного убачається, що для задоволення клопотання особи про поновлення пропущеного процесуального строку необхідна наявність одночасно декількох складників: реальна перешкода або наявність ускладнюючих чинників, які об`єктивно позбавили заявника можливості вчасно звернутись до суду, тобто такі чинники перебували поза волею заявника; підтвердження належними і допустимими доказами ускладнюючих обставин, які призвели до пропуску процесуального строку; належна зацікавленість заявника у вчасній реалізації процесуальних прав; фактичне звернення до суду у найкоротші строки з моменту закінчення установленого процесуального строку.
       Із огляду на викладені норми процесуального закону, установивши, що копія судового наказу надіслана боржнику ОСОБА_1 за адресою реєстрації та фактично отримана адресатом 29.01.2024, районний суд дійшов правильного висновку, що заява про скасування судового наказу, подана боржником 19.12.2024, тобто поза межами строку, визначеного частиною першою статті 170 ЦПК України, що є підставою для її повернення заявнику без розгляду в порядку частини другої статті 171 цього Кодексу. 
       Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять обґрунтувань поважності причин пропуску процесуального строку, які мають бути пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо подачі заяви боржником про скасування судового наказу в межах встановленого законом строку.
       Заперечення заявника ОСОБА_1 проти факту отримання нею 29.01.2024 судового наказу №537/38/24, а також належності їй підпису на рекомендованому поштовому відправленні, колегія суддів до уваги не приймає. 
       По-перше, копія судового наказу разом із доданими до нього документами надіслана ОСОБА_1 листом суду від 09.01.2024 вих. №537/38/24/531/2024 рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу реєстрації, встановлену судом за даними Єдиного державного демографічного реєстру, що узгоджується із приписами частини шостої статті 165 ЦПК України.
       По-друге, при зверненні в суд із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції будь-яких доказів, які б підтверджували, що станом на дату видачі судового наказу її фактичне місце проживання було відмінним від місця реєстрації.
       По-третє, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №0690220037556 виконаний не заявником, а не встановленою особою, матеріали справи не містять. Відтак, добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується.
       Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, що при винесенні наказу районний суд залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 не є учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, а, відтак, судом допущено стягнення із неналежного боржника, колегія суддів до уваги не приймає. Оскільки, за відсутності доказів поважності причин пропуску процесуального строку, вимоги заяви про скасування судового наказу по суті, оцінці не підлягають. 
       При цьому, нерозуміння боржником резолютивної частини судового наказу в частині розміру та порядку стягнення не є підставою для його скасування. Зокрема, в контексті його фактичного виконання відповідно до платіжної інструкції від 21.11.2024, що підтверджується постановою державного виконавця Крюківського ВДВС у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравцової В.І. від 25.11.2024 ВП №76537301./а.с.22/
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу районного суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником - адвокатом Гошко Віктором Івановичем, - залишити без задоволення.
Ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука від 23 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13.05.2025.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак