ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 337/2721/19 (2-а/337/56/2019)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року (суддя Кучерук І.Г.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Мелітопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області старший лейтенант поліції Жавжарова Олександра Ілліча, третя особа - Мелітопольський відділ поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Мелітопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області старший лейтенант поліції Жавжарова Олександра Ілліча, третя особа - Мелітопольський відділ поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ №1243802, яка винесена відповідачем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що винесена з порушенням чинного законодавства та за відсутності в діях водія складу адміністративного правопорушення. Відповідачем прийнято постанову без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи та за відсутності доказів на підтвердження вчинення водієм адміністративного правопорушення. 
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 122 КУпАП, при цьому відповідачем в порушення норм чинного законодавства не надано жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, не зазначено про наявність таких доказів в оскаржуваній постанові, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесено незаконно та необґрунтовано.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
У відповідності до вимог статті 311 КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження.
Суд, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що 19.06.2019 інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Жавжаровим О.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1243802.
Відповідно до змісту вищевказаної постанови, 19.06.2019 о 05 год 55 хв, керуючи автомобілем марки МАZDA СХ-5 державний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41, проїхав без зупинки перед контрольним пунктом пост поліції, чим порушив п. 8.4.в. ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п. 8.4.в Правил дорожнього руху знак 3.41 «Стоп Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до  статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач заперечує проти скоєння інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Водночас відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні  статті 72 КАС України на підтвердження наявності викладених в оскаржуваній постанові обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Суд зазначає, що згідно із пунктом 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі -    Інструкція № 1395) постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Додатком 5 до Інструкції № 1395 передбачено зазначення у постанові про адміністративне правопорушення доказів вчинення правопорушення («До постанови додаються…»).
Як встановлено з матеріалів справи, в пункті 9 оскаржуваної постанови не зазначено докази вчинення позивачем правопорушення, у зв`язку з чим спірна постанова не може бути визнана такою, що складена у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції № 1395.
Оскільки, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують вину позивача, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Подібна правова позиція    висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.02.2020 року (справа № 524/9827/16-а), від 26.04.2018 року (справа №202/2862/17 (2-а/202/143/2017), від 26.04.2018 року (справа №200/5590/17 (2а/200/669/17),    20.12.2019 року ( справа №191/1060/17 (2-а/191/94/17), від 23.12.2019 року  (справа №524/253/17), від 19.02.2020 року (справа №524/1284/17).
Суд зазначає, що з огляду на положення ч.2  ст.77 КАС України  та предмет спору у цій справі, доведення вчинення особою адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами законодавством покладено на суб`єкта владних повноважень, про що також наголошено в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 08  лютого 2018 року в справі №760/3696/16-а, від 18 липня 2019 року в справі №216/5226/16-а, від 17 березня 2020 року в справі № 482/83/17.
Отже, враховуючи, що обов`язок доказування покладається на відповідача, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Також колегія суддів зазначає, що лише встановлений факт вчинення особою правопорушення, який зафіксований належними та допустимими доказами, та за умови дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, може свідчити про правомірність та обґрунтованість рішень суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення.
Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.
Враховуючи встановлені обставини, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мать значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  7,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ №1243802 від 19.06.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3  ст. 272 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров