ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/687/25 Справа № 237/2043/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходько В.А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2024 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець, посвідчення водія НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №799826, 10.05.2024 року о 10 годині 00 хв. у м. Курахове по вул. Грушева, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.
Постановою ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.
З таким судовим рішенням не погодився   ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що розгляд справи відбувся за його відсутності, без повідомлення про доту розгляду. Дізнався про рішення суду лише 30.01.2025 через сервісний центр МВС. Також пропуск строку зумовлений перебуванням на лікуванні після поранень.
Що ж стосується оскаржуваної постанови, то апелянт просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що зазначені в постанові суду обставини не відповідають дійсності. Вказує, що порушено його права на справедливий судовий розгляд, суд першої інстанції розглянув справу без повідомлення його про дату та час засідання, що позбавило мене можливості захищати свої інтереси. Вважає, що відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, оскільки йому його не пропонували. Вказує, що поліцейські не дотрималися встановленого порядку не запропонували огляд на місці зупинки або в медзакладі. Не відсторонили його від керування авто після складання протоколу. Вказує, що поліцейські на місці події не складали направлення до медзакладу, а наявний у справі документ є сфальсифікованим. Вказує, що поліцейські ввели його в оману, стверджуючи, що протокол є формальністю, а суд закриє справу. Вважає, що оскільки він перебував на службі як механік-водій, тому огляд мав проводити уповноважений представник Військової служби правопорядку відповідно до ст. 266-1 КУпАП.
Також просить врахувати апеляційний суд, що він в числах перших добровольців 24.02.2022 року пішов захищати Україну від окупантів. Був важко поранений. Після закінчення реабілітації, комісувався і повернувся служити, щоб далі захищати Україну. Після повернення невідкладно вибув на Схід для продовження участі в бойових діях по захисту України і служу по даний час. Вважає, що якщо навіть в чомусь і був частково винен, то всі свої провини спокутував на передовій, ризикуючи життям та отримуючи важкі вогнепальні поранення у війні 16 за Україну. Він є військовим водієм за посадою в ЗСУ водій-механік, в його обов`язки входить «Водіння машин», що неможливо без посвідчення водія. Без автомобіля практично неможливо служити на його військовій посаді. Для цього всього потрібно посвідчення водія. Позбавлення його права керування позбавить можливості служити далі. Просить не забирати в нього посвідчення водія, оскільки воно є важливим для нього і перебування на службі.

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У апеляційній скарзі   ОСОБА_1 просить розглянути справу без його присутності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови і доводи апеляційної скарги особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 прихожу до висновку, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та вважає необхідним поновити строк апеляційного оскарження постанови.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з постанови суду першої інстанції, правопорушник у судовому засіданні не приймав участь,   ОСОБА_1 не з`явився про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Апеляційний суд зазначає, що виходячи з вимог національного законодавства у разі відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у двох випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні підтвердження повідомлення   ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи. Апеляційний суд вважає поспішними висновки суду першої інстанції про можливість розгляду справи за відсутністю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
З урахуванням цього слід визнати, що   ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді, передбачені законом ст.268 КУпАП права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.
За таких обставин постанова районного суду підлягає скасуванню, відповідно до ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції скасовує постанову та приймає нову постанову.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Доводи апеляційної скарги про те що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам, а у діях   ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними та спростовуються наявними доказами по справі.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність   ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №799826, згідно якого10.05.2024 року о 10 годині 00 хв. у м. Курахове по вул. Грушева, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.
Направленням   ОСОБА_1 як водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для проходження медичного огляду від 10.05.2024 р.
Носієм інформації на якому наявний запис відеофіксації скоєння правопорушення, зафіксовано виявлення працівниками поліції явних ознак алкогольного сп`яніння у водія, який повідомив, що випив пляшку пива керував транспортним засобом ВАЗ 2109 та зафіксовано факт відмови водія   ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Працівник поліції повідом про складання на водія протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд якого відбудеться у суді. Водія відсторонили від керування транспортного засобу.

Доводи апелянта, що водій   ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, оскільки йому працівники поліції його не пропонували, а також доводи, що його не відсторонили його від керування авто після складання протоколу, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, наявним відеозаписом та протоколом про адміністративне правопорушення. У протоколі   ОСОБА_1 написав пояснення «випив пляшку пива, в мед заклад, не поїду» наявний підпис, зауважень до складеного протоколу відсутні.
Відносно позиції апелянта, що він є військовослужбовцем, та відповідний огляд на визначення ступеню сп`яніння відносно нього, мав проводитись за нормами ст. 266-1 КУпАП, суд зазначає наступне.
Стаття 266 КУпАП, визначає порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та окрім того порядок проведення відповідних оглядів.
Згідно ст. 266-1 КУпАП, визначено проведення оглядів військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У даному випадку  ОСОБА_1 є особою яка керувала транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції поза межами розташування військової частини, а тому огляд відносно нього повинен проводитись відповідно до норм ст. 266 КУпАП, як до водія транспортного засобу.
Таким чином, огляд був проведений працівниками поліції як уповноваженими особами на проведення відповідних оглядів, та ними було вірно застосовані норми Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Щодо доводів апелянта про фальсифікацію доданих доказів по справі, направлення до медзакладу, оскільки працівники поліції на місці події його не складали, а також те, що працівники поліції ввели його в оману, стверджуючи, що протокол є формальністю, а суд закриє справу. Апеляційний суд зазначає про право ОСОБА_1 або його представника звернутись відповідно до вимог ст.267 КУпАП до вищого органу (вищій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до адміністративного суду, відповідно до вимог ст. 122 КАСУ, або до правоохоронних органів про вчинення відносно ОСОБА_1 злочину відповідно до вимог КПК України.
Під час апеляційного розгляду, вказані доводи апелянтом, не знайшли свого підтвердження. Апелянт не надав доказів на підтвердження вказаного, 
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол складений відносно ОСОБА_1 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.
Також апеляційний суд зазначає, що наявність або відсутність направлення водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для проходження медичного огляду, у матеріалах справи не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння одразу як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, тому апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.
Інші доводи сторони апелянта є неспроможними, не підтверджуються матеріалами справи, тому судом відхиляються.
Суд апеляційної інстанції встановив, що 10.05.2024 року о 10 годині 00 хв. у м. Курахове по вул. Грушева, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився. Вказане зафіксовано відео зйомкою на бодікамери. Від керування транспортного засобу відсторонений.
Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Досліджені судом у сукупності докази підтверджують винність ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу ОСОБА_1 який в апеляційній скарзі вказав, що він як доброволець пішов захищати Україну 24.02.2022, отримав поранення та після реабілітації повернувся на службу і воює на Східному фронті. Він є військовим за посадою в ЗСУ водій-механік.
Водночас суд зазначає, що санкція частини першої статті 130 КУпАП є імперативною та не передбачає альтернативного виду покарання — накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Отже, незалежно від особистих заслуг особи, суд позбавлений можливості змінити вид адміністративного стягнення, передбаченого законом. З урахуванням викладеного, доводи апелянта не дають підстав для призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.
Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
З метою виховання особи, запобігання нових проступків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 536,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд –
ПОСТАНОВИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 (п`ятсот тридцять шість) гривень 60 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя