ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року	Львів	Справа № 300/6675/24 пров. № А/857/29446/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 300/6675/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чуприною  О.В. у м. Івано-Франківську в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи), дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також – ГУ ПФУ, відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним рішення ГУ ПФУ щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) за періоди роботи з 01.11.2012 по 04.09.2021;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру пенсії по інвалідності, врахувавши заробітну плату (дохід) за періоди роботи з 01.11.2012 по 04.09.2021.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо неврахування при обчисленні з 01.02.2022 розміру пенсії ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату (заробіток), вказаних у довідках:
- № 140 від 10.11.2019, виданої ООО «СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7», за періоди роботи з 01.12.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 31.10.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.05.2015, з 01.10.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.05.2016, з 01.07.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.03.2017, з 01.05.2017 по 31.05.2017;
- № 16 від 03.03.2021, виданої ООО «СП-7», за періоди роботи з 01.09.2017 по 31.12.2017 та з 01.01.2018 по 30.04.2018;
- № 379 від 10.09.2021, виданої ООО «Нафтагаз-Бурение», за період роботи з 01.02.2019 по 31.12.2019;
- № 380 від 10.09.2021, виданої ООО «Нафтагаз-Бурение», за періоди роботи з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020;
- № 381 від 10.09.2021, виданої ООО «Нафтагаз-Бурение», за період роботи з 01.01.2021 по 28.02.2021.
Зобов`язано відповідача здійснити з 01.02.2022 перерахунок розміру призначеної пенсії позивача та провести виплату такої пенсії у відповідності до відомостей про заробітну плату(заробіток), внесених у довідки:
- №140 від 10.11.2019, виданої ООО «СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7», за періоди роботи з 01.12.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 31.10.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.05.2015, з 01.10.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.05.2016, з 01.07.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.03.2017, з 01.05.2017 по 31.05.2017;
- № 16 від 03.03.2021, виданої ООО «ГСП-7», за періоди роботи з 01.09.2017 по 31.12.2017 та з 01.01.2018 по 30.04.2018;
- № 379 від 10.09.2021, виданої ООО «Нафтагаз-Бурение», за період роботи з 01.02.2019 по 31.12.2019;
- № 380 від 10.09.2021, виданої ООО «Нафтагаз-Бурение», за періоди роботи з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020;
- № 381 від 10.09.2021, виданої ООО «Нафтагаз-Бурение», за період роботи з 01.01.2021 по 28.02.2021.
Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
Не погодившись із вказаним рішенням, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог, наводячи норми матеріального права вказує, що довідки № 140 від 10.11.2019, № 16 від 03.03.2021, № 379 від 10.09.2021, № 380 від 10.09.2021, № 381 від 10.09.2021 не підтверджені первинними документами та відсутні відомості про первинні документи про заробітну плату, або інші відомості про нарахування заробітної плати, із зазначенням сум страхових внесків в системі персоніфікованого (індивідуального) обліку, які б підтверджували періоди страхового стажу, підстав для врахування заробітної плати зазначеної в спірних довідках для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 немає.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів частини першої статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.11.2012, ОСОБА_1 , серед іншого, у спірні періоди працював в ООО «СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7», ООО «СГК-7», ООО «ГСП-7», ООО «Нафтагаз-Бурение».
ОСОБА_1 01.02.2022 звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також – Закон № 1058-IV).
Рішенням № 92850013177 від 07.02.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії та не зараховано періоди роботи на території рф, а також періоди роботи з 17.06.1987 по 12.08.1987 через відсутність запису про номер наказу та дату його видання при звільненні з роботи; з 12.04.1994 по 01.10.1994 оскільки печатка непридатна до читання та з 01.10.1994 по 31.12.1994 оскільки дата видання наказу не відповідає даті зарахування на роботу.
Виправивши вказані недоліки, ОСОБА_1 , вдруге 14.10.2022 звернувся зі заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.
Втім, рішенням № 092850013177 від 20.10.2022 року, при розрахунку страхового стажу та стажу роботи службовими особами ГУ ПФУ у Волинській області не було зараховано, крім зазначених у попередньому рішенні про відмову від 07.02.2022, періоди з 15.07.1995 по 24.03.2000 оскільки у трудовій книжці не зазначена причина звільнення; та з 12.06.2000 по 19.09.2003 у зв`язку з відсутністю відповідного запису в трудовій книжці.
Не погодившись з таким рішенням, 11.01.2023 позивач втретє звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, надавши всю необхідну документацію та пояснення.
Однак, знову ж таки, рішенням № 092850013177 від 20.01.2023 позивачу відмовлено у призначення пенсії по інвалідності, знову не зараховано періоди роботи з 17.06.1987 по 12.08.1987 через відсутність запису про номер наказу та дату його видання, з 01.10.1994 по 31.12.1994 оскільки дата видання наказу не відповідає даті зарахування на роботу, а також періоди роботи з 27.05.2010 по 31.12.2020, тобто періоди роботи на території рф, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Коментовані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23, яке за наслідками апеляційного оскарження набрало законної сили 06.11.2023.
У силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23, позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ, ГУ ПФУ в Запорізькій області, ГУ ПФУ у Волинській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області задоволено повністю:
- визнані протиправними та скасовані рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 92850013177 від 07.02.2022 року, рішення ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 092850013177 від 20.10.2022 та рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 092850013177 від 20.01.2023 про відмову в призначенні пенсії, щодо незарахування періодів роботи з 17.06.1987 по 12.08.1987; з 12.04.1994 по 31.12.1994; з 27.05.2010 по 04.09.2021 до страхового стажу при обчисленні пенсії;
- зобов`язано ГУ ПФУ призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з 01.02.2022 (з дня звернення) відповідно до Закону № 1058-IV зарахувавши періоди роботи: з 17.06.1987 по 12.08.1987; з 12.04.1994 по 31.12.1994; з 27.05.2010 по 04.09.2021 - до страхового стажу та здійснити перерахунок розміру пенсії.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
Восьмим апеляційним адміністративним судом 06.11.2023 прийнято постанову у справі № 300/847/23, якою рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23 в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11 червня 2010 року по 31 жовтня 2012 року скасовано та у цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено. У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23 залишено без змін.
ГУ ПФУ на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023 ОСОБА_1 призначено з 01.02.2022 пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, свідченням чого є рішення про призначення пенсії від 15.11.2023.
Надалі, позивач 05.06.2024 звернувся до відповідача із заявою, з метою отримання роз`яснення щодо обчислення розміру призначеної пенсії та заробітної плати, яку враховано при визначенні розміру пенсії, вказана обставина засвідчується інформацією з листа відповідача від 09.07.2024 № 6160-4741/І-02/8-0900/24 та не заперечується сторонами. Матеріали справи не містять коментованої заяви.
ГУ ПФУ листом від 09.07.2024 № 6160-4741/І-02/8-0900/24 повідомило ОСОБА_1 про те, що заробітну плату за період роботи на території російської федерації з листопада 2012 року по вересень 2021 року враховано в нульовому еквіваленті, оскільки рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23 зобов`язання щодо врахування заробітної плати за період роботи на території російської федерації, відповідно до долучених довідок до матеріалів пенсійної справи відсутнє, а первинні документи, на підставі яких видані довідки, не надані.
Вважаючи протиправними дії органу пенсійного фонду щодо неврахування заробітної плати згідно довідок про заробітну плату № 140 від 10.11.2019 за період з 13.12.2013 по 18.07.2017, № 16 від 03.03.2021 за період з 13.09.2017 по 30.04.2018, № 379 від 10.09.2021 за 2019 рік, № 380 від 10.09.2021 за 2020 рік, № 381 від 10.09.2021 за 2021 рік, № 200 від 20.10.2014 за 2012 рік, № 375 від 20.10.2014 за 2013 рік, № 118 від 20.03.2015 за 2014 рік, № 155 від 13.04.2016 за 2015 рік, № 121 від 12.03.2018 за 2016 рік, № 119 від 12.03.2018 за 2017 рік, № 61 від 12.03.2018 за 2018 рік, ОСОБА_1 звернувся в суд з метою захисту свого порушеного права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неврахування відповідачем довідок про заробітну плату за періоди роботи у перелічених вище підприємствах, є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення. 
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила наступне.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина перша та друга статті 46 Конституції України).
Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-IV.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються законодавством про пенсійне забезпечення, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, закону про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (частина перша статті 4 Закону № 1058-IV).
Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно з пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду до прийняття Закону №1058-IV регулював Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі також - Закон № 1788-ХІІ).
В силу приписів частини першої статті 66 Закону № 1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врегульований також статтею 40 Закону № 1058-IV.
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону  №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Отже, заробітна плата для обчислення пенсії враховується за увесь час, починаючи з 1 липня 2000 року, та, за бажанням пенсіонера, за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд за періоди до 1 липня 2000 року. Тобто, на підставі довідок про заробітну плату (підтверджених первинними документами) враховується заробітна плата за будь-які 5 років страхового стажу до 1 липня 2000 року.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі також - Порядок № 22-1), визначено перелік документів, необхідних для призначення та перерахунку пенсії за віком.
Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 цього Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Як передбачено частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
За змістом підпункту 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1, зокрема, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що пенсіонер має подати саме довідку про заробітну плату, в якій мають бути зазначені первинні документи, на підставі яких вона видана, а орган пенсійного фонду має право вимагати від підприємств, установ та організацій, її дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, а також перевіряти обґрунтованість її видачі. Після надходження документів пенсійний орган вирішує питання про перерахунок пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.10.2018 у справі № 667/4633/15-а.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем при поданні заяви про призначення пенсії надано, серед іншого, довідки про заробітну плату, видані ООО «СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7» від 10.11.2019 № 140, в якій вказано заробітну плату за періоди грудень 2013 року, з січня по травень, з липня по листопад та грудень 2014 року, з січня по травень, з жовтня по грудень 2015 року, з січня по травень, з липня по грудень 2016 року, з січня по березень та травень 2017 року, ООО «ГСП-7» від 03.03.2021 за №16, в якій вказано заробітну плату за періоди з вересня по грудень 2017 року та з січня по квітень 2018 року, ООО «Нафтагаз-Бурение» від 10.09.2021 №№ 379, 380, 381, які містять інформацію про суми заробітку за період з лютого по грудень 2019 року, за січень, з квітня по липень та грудень 2020 року та з січня по лютий 2021 року, котрі не викликають обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи ОСОБА_1 в зазначених підприємствах, відповідно підтверджують обставину працевлаштування позивача та отримання заробітної плати у вказані періоди. 
Згідно зі статтею 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, держави - учасниці уклали Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана Україною 13 березня 1992 року (далі також - Угода), зобов`язання за якою були взяті дев`ятьма державами-учасницями СНД, серед яких Україна та Російська Федерація. Згідно зі статтею 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Незважаючи на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Уряд постановив вийти з Угоди та повідомити депозитарію про вихід з Угоди, пенсійні права ОСОБА_1 , що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили відповідно до положень частини другої статті 13 Угоди.
Відповідно до частин 2, 3 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 (ратифікована 11.07.1995 та чинна з 11.08.1995), сторонами за якою, серед інших, є Україна та російська федерація, трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Таким чином, на час спірних правовідносин, міжнародними договорами, укладеними між Україною та російською федерацією, передбачалося, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Отже, з урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що довідки № 140 від 10.11.2019, № 16 від 03.03.2021, № 379 від 10.09.2021, № 380 від 10.09.2021, № 381 від 10.09.2021 мають бути враховані при обчисленні розміру пенсії.
Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На противагу вищезазначеній нормі, відповідач під час розгляду заяви позивача неповно та однобічно дослідив надані документи, протиправно не врахував надані позивачем довідки.
За наведених обставин колегія суддів вважає належним та таким, що відповідає нормам матеріального права, спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання здійснити перерахунок розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 та провести виплату такої пенсії у відповідності до відомостей про заробітну плату(заробіток), внесених у довідки № 140 від 10.11.2019, № 16 від 03.03.2021, № 379 від 10.09.2021, № 380 від 10.09.2021, № 381 від 10.09.2021.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Водночас, як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана оцінка.
Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 300/6675/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар