ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1100/24  Номер провадження 22-ц/814/1078/25	Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В. 
учасники справи: 
представник позивача – адвокат Олійник Л.М.
відповідач ОСОБА_1 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2024 року, постановлену суддею Кашуба М.І., повний текст ухвали складений – 05 грудня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Людмила Іванівна, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

10.06.2024 представник ОСОБА_2 – адвокат Олійник Л.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І., про визнання заповіту недійсним, в якому просила суд визнати заповіт ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І. на користь ОСОБА_1 , недійсним; судові витрати покласти на відповідача.

10.07.2024 до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 – адвоката Олійник Л.М. про зміну (уточнення позовних вимог), в якій просила суд визнати заповіт ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І. від 05.11.2021 за реєстровим №1174 на користь ОСОБА_1 , недійсним; судові витрати покласти на відповідача (а.с. 32-35).
21.10.2024 представником ОСОБА_2 - адвокатом Олійник Л.М. подано клопотання про призначення документальної судової медичної психолого-психіатричної експертизи. В обґрунтування клопотання про призначення експертизи зазначено, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч.1 ст. 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи на момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який грунтується на припущеннях. Зважаючи на те, що для правильного розгляду справи необхідні спеціальні знання, вважає необхідним призначити у справі судово-медичну експертизу, виконання якої доручити судово-експертній установі Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева (36013, Полтавська область, м. Полтава, вулиця Медична, 1) (а.с. 122-125).

05.11.2024 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на клопотання, в якому просив суд у клопотанні про призначення документальної посмертної судової медичної психолого-психіатричної експертизи як по кожному із заявлених пунктів, так і в цілому - відмовити повністю (а.с. 134-136).

03.12.2024 у судовому засіданні представником ОСОБА_2 - адвокатом Олійник Л.М. підтримано клопотання про призначення документальної посмертної судової медичної психолого-психіатричної експертизи.

03.12.2024 у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 відносно клопотання про призначення документальної посмертної судової медичної психолого-психіатричної експертизи заперечував, відносно експертної установи не заперечував.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2024 року призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Людмила Іванівна, про визнання заповіту недійсним, посмертну судову медичну психолого - психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» (36013, місто Полтава, вулиця Медична, 1)
На вирішення експертів поставлено такі питання:
1.Чи хворіла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на психічну, соматичну хворобу та/або інші хвороби, якщо так, то які саме (діагноз), їх характер та тривалість?
2.Який стан здоров`я (психічний, фізичний) мала померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у період з 01.10.2021 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у чому такий стан виражався та характеризується?
3.Чи розуміла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з врахуванням її стану здоров`я, зокрема, наявних у неї захворювань, значення своїх дій та чи могла вона керувати ними у період з жовтня 2021 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 взагалі, у тому числі станом на день вчинення та посвідчення у нотаріальному порядку заповіту 05.11.2021?
4. Чи могли захворювання (які саме, в комплексі чи окремо), які були виявлені у померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , враховуючи їх характер та тривалість, впливати на розумову здатність щодо вільного волевиявлення та вільного вчинення певних дій, сприяти підвищенню сугестивності із потраплянням під вплив чужої волі у прийнятті певних рішень?
В розпорядження експертів надано: матеріали цивільної справи №542/1100/24; медичну карту стаціонарного хворого №421 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та вкладиш медичної карти амбулаторного хворгого померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених обов`язків.
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

Ухвала суду мотивована тим, що призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, відповідно до статті 105 ЦПК України, є способом доведення ОСОБА_2 факту недійсності заповіту. Судова експертиза повинна призначатись лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях та для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, а також те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд вважав необхідним задовольнити клопотання про призначення судової експертизи, на розгляд якої поставити питання, запропоновані представником позивача. З огляду на наведене, суд визнав необхідним провадження у справі у зв`язку із призначенням посмертної судової медичної психолого - психіатричної експертизи зупинити, матеріали справи направити для проведення експертизи експертам Полтавської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на офіційному сайті ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», філіалу якої доручено провести експертизу, чітко зазначаються види судово-психіатричних експертиз та основні питання, які вирішуються даними експертизами, а саме, судово-психіатрична експертиза у справах про визнання вчиненого правочину недійсним (стаття 225 ЦКУ), в тому числі, при посмертних експертизах. Основні питання, що виносяться на розгляд даної експертизи: чи страждав ПІБ будь-яким психічним розладом на момент вчинення правочину? Чи усвідомлював ПІБ за своїм психічним станом значення своїх дій та (або) чи міг керувати ними на момент вчинення правочину? (стаття 225 ЦКУ). Питання, які виносяться на проведення експертизи, повинні бути сформульовані на встановлення психічного стану заповідача саме в момент вчинення правочину, а не протягом інших періодів життя, як того вимагає у своєму клопотанні представник позивача. З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 вбачається, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225 ЦК України, суд має призначити посмертну судово-психіатричну експертизу, а не документальну посмертну судову медичну психолого-психіатричну експертизу. Вважає, що при розгляді даної справи повинна бути призначена не посмертна медична психолого-психіатрична експертиза, а посмертна судово-психіатрична експертиза, як того вимагає чинне законодавство та на її розгляд мають бути винесені питання, які стосуються психічного стану заповідача саме на момент вчинення заповіту, а не стану здоров`я в інші проміжки життя в тому числі після складання заповіту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 . Після померлого батька приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І. була відкрита спадкова справа №105/2021. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача по батьківській лінії ОСОБА_3 . Позивач 20.03.2024 надіслала письмову заяву про прийняття спадщини на адресу приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу П`ятенко Л.І., якою була відкрита спадкова справа №24/2024. Позивачу стало відомо, що спадкодавцем ОСОБА_3 незадовго до смерті був складений заповіт, яким все майно заповіла ОСОБА_1 . Між позивачем та відповідачем виник спір щодо дійсності заповіту. При житті ОСОБА_3 неодноразово висловлювала своє рішення відносно кола спадкоємців та розподілу майна (спадкової маси) після її смерті, а саме, порівну між синами. Але після смерті одного з синів, ОСОБА_3 перебувала під впливом тяжкого психоемоційного стану, у зв`язку з чим приймала препарати, які змінюють свідомість людини і її поведінка була не зовсім адекватною і вона перебувала в стані, який не давав їй можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а її волевиявлення не могло бути вільним та не відповідало її внутрішній волі.

У клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи представник ОСОБА_2 – адвокат Олійник Л.М. зазначала, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч.1 ст. 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи на момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який грунтується на припущеннях.

Призначаючи вказану експертизу, суд першої інстанції зазначив, що з метою всебічного, повного та неупередженого судового розгляду, приймаючи до уваги, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні фактичні обставини неможливо, тобто наявні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання про призначення у цивільній справі посмертної судової медичної психолого-психіатричної експертизи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції в частині необхідності призначення у справі експертизи, проте, не може погодитися з назвою експертизи та питаннями, які поставлені судом першої інстанції на вирішення експертизи, з урахуванням наступного.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі з`явлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами; призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів з цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, зокрема, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п.16 своєї постанови від 06.11.2009 №9 роз`яснив, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №905/902/20 (п.6.27), постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №904/3242/18 (п.23), від 07.06.2022 у справі №922/605/15 (п.40.4), від 05.07.2022 у справі №904/3866/21 тощо).

Необхідність призначення судової експертизи в цивільному процесі обумовлена, насамперед, необхідністю з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру, не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення цивільного спору по суті.

Суд вказує на те, що одним із принципів призначення судової експертизи є принцип доцільності.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про психіатричну допомогу» судово-психіатрична експертиза з цивільних справ призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, має бути визначено судом у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до п. 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08.05.2018 №865, предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

За змістом п. 16 Порядку за потреби отримати додаткові матеріли експерт подає клопотання про надання йому додаткових матеріалів та повертає органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), матеріали, надані для проведення експертизи.

У разі надходження документів, що містять інформацію про стан здоров`я особи, щодо якої призначено судово-психіатричну експертизу, факти її звернення за медичною допомогою, її діагноз, інтимну і сімейну сторони життя, а також інші відомості, одержані під час її медичного обстеження, експерт зобов`язаний запросити у органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), згоду цієї особи на використання зазначеної інформації. У разі проведення посмертної судово-психіатричної експертизи або призначеної слідчим суддею чи судом, зазначена інформація використовується без згоди особи.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2024 року призначено у цивільній справі №542/1100/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, посмертну судову медичну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» (36013, місто Полтава, вулиця Медична, 1). На вирішення експертів поставлено такі питання: 1. Чи хворіла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на психічну, соматичну хворобу та/або інші хвороби, якщо так, то які саме (діагноз), їх характер та тривалість? 2. Який стан здоров`я (психічний, фізичний) мала померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у період з 01.10.2021 до 05.11.2021, у чому такий стан виражався та характеризується? 3. Чи розуміла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з врахуванням її стану здоров`я, зокрема, наявних у неї захворювань, значення своїх дій та чи могла вона керувати ними у період з жовтня 2021 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 взагалі, у тому числі станом на день вчинення та посвідчення у нотаріальному порядку заповіту 05.11.2021? 4. Чи могли захворювання (які саме, в комплексі чи окремо), які були виявлені у померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , враховуючи їх характер та тривалість, впливати на розумову здатність щодо вільного волевиявлення та вільного вчинення певних дій, сприяти підвищенню сугестивності із потраплянням під вплив чужої волі у прийнятті певних рішень? (а.с. 154-156).

ОСОБА_1 заперечував проти призначення експертизи, про що надано суду відповідне обґрунтування своєї позиції з даного питання (а.с. 134-136).

У судовому засіданні суду першої інстанції 03.12.2024 при вирішенні вказаного клопотання відповідач ОСОБА_1 заперечував відносно призначення експертизи, відносно експертної установи не заперечував.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_2 - адвокатом Олійник Л.М. про призначення у справі експертизи.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що з урахуванням предмету даного спору питаннями, що необхідно поставити експертам є: Чи страждала ОСОБА_3 будь-яким психічним розладом на момент вчинення правочину, а саме заповіту від 05.11.2021? Чи усвідомлювала ОСОБА_3 за своїм психічним станом значення своїх дій та (або) чи могла вона керувати ними на момент вчинення правочину, а саме заповіту від 05.11.2021?

Наведені у клопотанні представника ОСОБА_2 - адвоката Олійник Л.М. питання, а саме: 1. Чи хворіла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на психічну, соматичну хворобу та/або інші хвороби, якщо так, то які саме (діагноз), їх характер та тривалість? 2. Який стан здоров`я (психічний, фізичний) мала померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у період з 01.10.2021 до 05.11.2021, у чому такий стан виражався та характеризується? 4. Чи могли захворювання (які саме, в комплексі чи окремо), які були виявлені у померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , враховуючи їх характер та тривалість, впливати на розумову здатність щодо вільного волевиявлення та вільного вчинення певних дій, сприяти підвищенню сугестивності із потраплянням під вплив чужої волі у прийнятті певних рішень?, які були прийняті судом першої інстанції, є зайвими та підлягають виключенню резолютивної частини ухвали суду першої інстанції.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що у порушення вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9, судом першої інстанції призначено у справі посмертну судову медичну психолого-психіатричну експертизу, тоді як правильна назва експертизи: посмертна судово-психіатрична експертиза.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку про зміну назви призначеної експертизи на посмертну судово-психіатричну експертизу. 

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала в частині назви експертизи та питань, з яких має бути проведена експертиза, зміні. 

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п.3,4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2024 року про призначення посмертної судової медичної психолого-психіатричної експертизи – змінити.

Змінити назву призначеної експертизи з посмертної судової медичної психолого-психіатричної експертизи на посмертну судово-психіатричну експертизу. 

Виключити зі змісту ухвали питання:
1. Чи хворіла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на психічну, соматичну хворобу та/або інші хвороби, якщо так, то які саме (діагноз), їх характер та тривалість?
2. Який стан здоров`я (психічний, фізичний) мала померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у період з 01.10.2021 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у чому такий стан виражався та характеризується?
4. Чи могли захворювання (які саме, в комплексі чи окремо), які були виявлені у померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , враховуючи їх характер та тривалість, впливати на розумову здатність щодо вільного волевиявлення та вільного вчинення певних дій, сприяти підвищенню сугестивності із потраплянням під вплив чужої волі у прийнятті певних рішень?

Питання 3. Чи розуміла померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з врахуванням її стану здоров`я, зокрема, наявних у неї захворювань, значення своїх дій та чи могла вона керувати ними у період з жовтня 2021 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 взагалі, у тому числі станом на день вчинення та посвідчення у нотаріальному порядку заповіту 05.11.2021? - змінити.

Викласти це питання у наступній редакції: Чи страждала ОСОБА_3  будь-яким психічним розладом на момент вчинення правочину, а саме заповіту від 05.11.2021? Чи усвідомлювала ОСОБА_3  за своїм психічним станом значення своїх дій та (або) чи могла вона керувати ними на момент вчинення правочину, а саме заповіту від 05.11.2021?

В іншій частині ухвалу – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 березня 2025 року. 

СУДДІ:        А. І. Дорош                         О. А. Лобов                 В. М. Триголов