ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1819/25 Справа № 201/5884/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Куцевол  В. В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого                                 Красвітної Т.П., 
суддів                                  Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Куцевола В.В. від 17 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

       У травні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, ОСОБА_1 . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.11.2010 по справі №2-2929, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вказує, що їхня спільна дитина з відповідачем перебуває на її утриманні. Батько дитини ОСОБА_1 ,будучи здоровою і працездатною особою, зареєстрований, як фізична особа-підприємець, має стабільний великий дохід, обов`язків покладених на нього статтею 180 Сімейного кодексу України не виконує. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 4 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення повноліття сином.
Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задоволено частково. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову – 22.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог – відмовлено. Судовий збір віднесено на рахунок держави. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норма процесуального та матеріального права ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
       Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надійшов відзив, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року - залишити без змін.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
       Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видана Центральним відділом державної реєстрації акті цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №446 (а.с. 46).
       Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року по справі №2-2929, шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03 березня 2006 року відділом РАГС Кіровського району м.Дніпропетровська, актовий запис №46, - розірвано (а.с. 14). Рішення набрало законної сили.
Згідно змісту позовної заяви, неповнолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Виходячи з викладеного, встановивши, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спільною дитиною сторін; приймаючи до уваги, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я; враховуючи обов`язок відповідача утримувати свою дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачкою, - місцевий суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з  ОСОБА_1   на користь  ОСОБА_3   аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову – 22.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 
       Саме такий розмір аліментів забезпечить право дитини на життєвий рівень, мінімально достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку.
Доводи апелянта щодо добровільного утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підтверджені належними та допустимим доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що станом на час подання позивачкою даного позову, неповнолітній син не проживав разом з матір`ю, 04.05.2024 виїхав за межі України - не спростовують правильність висновків місцевого суду щодо наявності обов”язку батька сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, враховуючи, що відповідачем не надано доказів сплати коштів на утримання сина у добровільному порядку.
Самий лише факт виїзду неповнолітньої дитини за мері території України, враховуючи введення в Україні воєнного стану та наявність реальної загрози життю і здоров”ю неповнолітньої особи через повномасштабне вторгнення в Україну російської федерації, - не доводить факту непроживання дитини із матір”ю в розумінні положень Сімейного кодексу України чи відсутність у матері права на одержання аліментів від відповідача на утримання сина сторін, приймаючи до уваги обгрунтоване встановлення місцевим судом перебування дитини на утриманні матері.
Колегія звертає увагу, що у даній справі позов заявлений щодо стягнення аліментів на утримання саме неповнолітньої дитини до досягнення сином сторін повноліття.
Апелянт, стверджуючи, що неповнолітня дитина не проживає із матір”ю та перебуває за кордоном, не наводить обгрунтування щодо встановлення піклування над неповнолітнім; не конкретизує яка саме особа (фізична, юридична) піклувалась про сина до досягнення ним повноліття, супроводжувала його за кордоном, наголошуючи при цьому, що сам відповідач перебуває на території України. Належні, допустимі докази щодо зазначених обставин відповідачем ні місцевому, ні апеляційному судам не надані. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія наголошує, що суд апеляційної інстанції перевіряє правильність оскаржуваного судового рішення станом на час його ухвалення.
Враховуючи зазначене, викладені в апеляційній скарзі обставини не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову – 22.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом вимог матеріального чи процесуального закону, які б призвели до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
       Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 27 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова