ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/19675/24
Провадження № 22-ц/820/1257/25
Хмельницький апеляційний суд 
 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.
секретар судового засідання – Дубова М.В.
за участю: представника апелянта – Киричук Н.В.
       представника позивачки – Стьопіна О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/19675/24 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Киричук Наталією Валеріївною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року, у складі судді Палінчака О.М.,у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації,

встановив:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У липні 2024 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь 113280,00 грн. як компенсацію 1/2 вартості автомобіля Volkswagen, моделі Transporter, 2003 р.в., номер шасі НОМЕР_1 , який був спільним сумісним майном подружжя. 
В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 15 травня 1999 року по 10 липня 2021 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_1 . За час шлюбу ними було придбано спільне сумісне майно подружжя: легковий автомобіль VOLKSWAGEN, моделі TRANSPORTER, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер:  НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль був придбаний у кредит за 18900 доларів США та зареєстрований 27.04.2007 року за ОСОБА_1 . 
В межах розгляду цивільної справи № 686/10633/24 за позовом ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, позичці стало відомо, що в переліку спільного майна подружжя не було зазначено автомобіль Volkswagen, моделі Transporter, 2003 р.в., який був придбаний у шлюбі. З`ясувалося, що через 19 днів після розірвання шлюбу відповідач відчужив даний автомобіль своїй дочці за 14000 грн, тобто за ціною, яка є значно меншою від ринкової вартості. При цьому відповідач продовжував їздити на даному автомобілі, щоб приховати від позивачки факт його відчуження. Позивачка згоди на продаж даного автомобіля не надавала. 
Оскільки відповідач незаконно відчужив спільне майно подружжя третім особам, провести судову товарознавчу експертизу є неможливим, тому береться середня ринкова вартість автомобіля, станом на момент подання позову. Відповідно до інформації суб?єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 про середню ринкову вартість автомобіля VOLKSWAGEN, моделі TRANSPORTER, 2003 року випуску, станом на 15.07.2024 середня ринкова вартість такого автомобіля становить 226560 грн. 
Тому, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь 113280 грн як компенсацію 1/2 вартості спірного автомобіля.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 96798 грн. 55 коп. грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля VOLKSWAGEN, моделі TRANSPORTER, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , який належав на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуто судові витрати в сумі 9173 грн. 65 коп.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно було придбане в період перебування сторін у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач ОСОБА_1 , усупереч положенням статті 65 СК України, після розірвання шлюбу між сторонами, відчужив транспортний засіб на власний розсуд, без згоди позивачки. Тому, на користь позивачки підлягає стягненню компенсація 1/2 частки ринкової вартості цього майна на час розгляду справи у суді. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ,  в інтересах якого діє його представник - адвокат Киричук Н.В., посилаючись напорушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, те, що подружжя проживало спільно ще протягом двох років після розірвання шлюбу, спільно вирішили відчужити спірний автомобіль, який через ДТП зазнав значних механічних пошкоджень, а отримані від його продажу кошти витратили на ремонт квартири позивачки. Суд необґрунтовано взяв до уваги висновок експерта із ринковою вартістю автомобіля на дату оцінки, а не оцінку майна станом на момент відчуження автомобіля. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Стьопін О.Ю., зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами. Посилання апелянта, що сторони після розірвання шлюбу продовжували проживати разом не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами, що розірвання шлюбу було фіктивним. Навпаки, поведінка відповідача щодо подання ним позову про поділ спільного майна подружжя у справі № 686/10633/24 свідчить, що шлюб було розірвано відповідно до чинного законодавства. Звертає увагу, що відповідач в апеляційній скарзі визнає факт відсутності письмової згоди ОСОБА_2 на відчуження автомобіля, який був спільною сумісною власністю подружжя. Доказів обізнаності позивача про відчуження автомобіля до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів зняття автомобіля з реєстрації та здачі його на металобрухт. Доводи щодо визнання відповідача винним у ДТП, щодо судових спорів із страховою компанією, правового значення для даної справи не мають. Апелянтом не надано доказів того, що кошти від продажу автомобіля були спрямовані на ремонт квартири позивачки. Зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції заперечень щодо висновку експерта від відповідача не надходило, а тому безпідставними є посилання апелянта на те, що експерт вийшов за межі призначеної у справі експертизи, клопотань про призначення повторної експертизи відповідачем не заявлялося. Суд правильно взяв до уваги, що вартість автомобіля, визначену експертом, відповідач не оспорював. 
Представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Киричук Н.В. у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній. 
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Стьопін О.Ю. у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апелянт ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 повідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що з 05 травня 1999 року по 10 липня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.
Під час перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль VOLKSWAGEN, моделі TRANSPORTER, 2003 року випуску, номер шасі  НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Право власності на вказаний автомобіль 27.04.2007 року було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 .
Відповідно до копії договору купівлі-продажу 6843/2021/2705732 від 29.07.2021 року відповідач ОСОБА_1 продав автомобіль VOLKSWAGEN, моделі TRANSPORTER, 2003 року випуску, ОСОБА_4 за 14000 грн. 
Позивачка ОСОБА_2 не надавала згоду на укладення зазначеного договору купівлі-продажу автомобіля.
Згідно із висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 31.01.2025 №089/24 ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN, моделі TRANSPORTER, 2003 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 (станом на момент проведення експертизи номер державної реєстрації НОМЕР_3 ) , на дату оцінки складає: 193597,09 грн. Середня ринкова ціна даного автомобіля станом на липень 2021 року складає 152310,00 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою, третьою  статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого ,що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім?я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї.
Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76,77 ЦПК України).
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами було зареєстровано 15 травня 1999 року, спірний автомобіль придбано 27.04.2007, під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, право на яке сторони мають у рівних частках. Шлюб між сторонами розірвано 10 липня 2021 року. Згідно із договором купівлі-продажу ОСОБА_1 продав спірний автомобіль 29 липня 2021 року ОСОБА_4 за 14000,00 грн.
Судом встановлено, що спірний автомобіль набутий сторонами за час шлюбу, презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу відповідачем не спростована, а тому вказане майно є об?єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між колишнім подружжям в спосіб, визначений позивачем.
При цьому апелянтом не заперечується, що даний автомобіль був ним відчужений після розірвання шлюбу сторонами. 
Відповідно до ст.81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати спільно однією сім?єю та позивачкою ОСОБА_2 була надана згода на відчуження автомобіля.
У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв?язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв?язку з припиненням її права на спільне майно.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що спірний автомобіль набутий сторонами у шлюбі за спільні кошти, є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач розпорядився ним на власний розсуд без згоди позивачки, а тому позивачка має право на 1/2 грошової компенсації вартості спірного транспортного засобу.
Вартість даного автомобіля на час розгляду справи визначена на підставі висновку транспортно - товарознавчої експертизи. В свою чергу апелянтом даний письмовий доказ жодним чином не спростовано, іншого висновку оцінювача, спеціаліста чи експерта на його спростування апелянтом суду надано не було, клопотань про призначення відповідної судової експертизи суду також не заявлялось. 
Доводи апеляційної скарги про те, що дійсну вартість транспортного засобу потрібно враховувати на момент відчуження автомобіля, не заслуговують на увагу, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.
Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивачки 1/2 частки вартості спірного автомобіля у розмірі 96798,55 грн. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов’язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення суду з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Судові витрати 
Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Киричук Наталією Валеріївною, залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09 червня 2025 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко