ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/8248/24	
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.

          Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
                 у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
                  суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.
                  при секретарі – Альонішко С.І.,
за участю представника апелянта – Малініної К.М.,
позивача – ОСОБА_1 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Софіївської сільської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати незаконним та скасування рішення сесії Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області №718 від 22.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 у поновленні договору оренди земельної ділянки;
- зобов`язати Софіївську сільську раду поновити з позивачем договір оренди земельної ділянки від 11 травня 2017 року. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та Головним управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області 11.05.2017 було укладено договір оренди земельної ділянки на строк 7 років. До закінчення строку дії договору 03.03.2024 позивач звернувся до відповідача, оскільки зараз право власності земельної ділянки належить відповідачу, про поновлення договору оренди земельної ділянки. Телефоном позивача було повідомлено про необхідність надати до звернення проект нового договору, на що 08.05.2024 позивачем було подано заяву з доданим проектом договору оренди. 30.05.2024 позивачем було отримано від відповідача лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі разом з рішенням сесії сільської ради від 22.05.2024 про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки. Підставою для відмови було зазначено, що станом на 24.05.2024 позивачем не було надано проект додаткової угоди. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки відсутність проекту нового договору оренди станом на 22.05.2024 не відповідає дійсності, адже позивач надав його 08.05.2024.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Софіївської сільської ради від 22.05.2024 про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки, яким ОСОБА_1 відмовлено у поновленні дії договору оренди земельної ділянки площею 104,5185 га з кадастровим номером 48245 85000:0l:000:0526 на територiї Софiїської сільської ради Новобузького району Миколаївської областi. Зобов`язано Софіївську сільську раду прийняти рішення про поновлення з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки площею 104,5185 га з кадастровим номером 48245 85000:0l:000:0526 на території Софiїської сiльської ради Новобузького району Миколаївської області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 , 05 березня 2024 року, звернувся до відповідача, Софіївської сільської ради, з заявою про поновлення строку дії договору оренди землі. Розглянувши заяву, Софіївською сільської радою в телефонному режимі повідомлено ОСОБА_1 про необхідність надання проекту додаткової угоди з визначенням істотних умов договору, а також про винесення даного питання на розгляд найближчої сесії Софіївської сільської ради. Вдруге ОСОБА_1 звернувся 08 травня 2024 року (вх. № 1103/020104) до Софіївської сільської ради з заявою щодо необхідності надати відповідь на заяву про поновлення договору оренди. Вказана заява жодних додатків не містила. В той час, коли копія заяви від 08.05.2024 року додана до матеріалів позовної заяви містить дописаний текст на другій сторінці, а також зазначається про надання додатку (проект «Договору оренди землі» (оновлений)). Апелянт зазначає, що судом дані доводи відповідача повністю проігноровано та не взято до уваги того факту, що позивач навмисно ввів суд в оману, надаючи при цьому підроблені документи. Вказує, що у зв`язку з тим, що позивач не скористався своїм переважним правом поновити договір оренди землі від 11 травня 2017 року у передбачений чинним законодавством спосіб, Софіївською сільською радою правомірно прийнято рішення на найближчій сесії сільської ради про відмову у поновленні договору оренди на новий строк. В той же час, відповідач прийняв оскаржуване рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, в спосіб та у межах, визначених законом, а також із посиланнями на відповідні норми закону у мотивувальній частині такого рішення. Що стосується вимоги зобов`язати прийняти рішення про поновлення з ОСОБА_1 договору оренди землі, апелянт зазначає, що суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність органів місцевого самоврядування або ж підміняти їх.
10 лютого 2025 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Розгляд даної справи був призначений у порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні. Для встановлення об`єктивних обставин у справі, а саме для дослідження оригіналів заяв поданих позивачем, колегія суддів перейшла до розгляду  справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони надали свої пояснення та не заперечували, щодо закінчення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи та заяви, колегія прийняла рішення перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем та Головним управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області 11.05.2017 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 104,5185 га з кадастровим номером 48245 85000:0l:000:0526 на територii Софiiської сiльської ради Новобузького району Миколаiвської областi, який зареєстровано 17.05.2017. Строк дії договору 7 років.
В подальшому право власності на зазначену вище земельну ділянку було передано Софіївській сільській раді. 
До закiнчення строку дії договору 03.03.2024 позивачем було подано до Софiiвської сiльської ради звернення про поновлення дiї вищевказаного договору оренди. 
08.05.2024 позивачем було подано відповідачу заяву, до якої позивач долучив проєкт нового договору оренди. 
Рішенням Софіївської сільської ради від 22.05.2024 про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки, позивачу відмовлено у поновленні дії договору оренди земельної ділянки площею 104,5185 га кадастровий номер 4824585000:0l:000:0526 на новий строк з підстав, що клопотання (повідомлення) гр. ОСОБА_1 про намір поновити (продовжити) дію договору оренди земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення не відповідає положенням абз. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в частині відсутності доданого до листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк проекту додаткової угоди з визначенням істотних умов договору (а.с. 52).
Позивач, не погоджуючись з зазначеним рішенням, звернувся до суду з даним позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дослідивши заяви позивача від 03.03.2024 та 08.05.2023 суд встановив, що позивачем надавався проект нового договору оренди земельної ділянки, що свідчить про відсутність підстав для відмови, на яку посилається відповідач у спірному рішенні. Тому, суд дійшов висновку, що рішення від 22.05.2024 №718 про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки є протиправним та підлягає скасуванню. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи вбачається, п. 8 договору оренди землі від 11 травня 2017 року визначено, що Договір укладено на 7 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення.
Вищевказаний договір оренди укладено 07 липня 2016 року, на той час діяв Закон України «Про оренду землі» № 161-XIV в редакції від 19.10.2016 року.
Відповідно до ст. 33 Закон України «Про оренду землі» № 161-XIV (в редакції, чинній на момент укладення договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно  виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення  договору  оренди землі). 
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору  оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити  про  це  орендодавця  до спливу строку договору оренди землі у строк,  встановлений цим договором,  але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця  до  спливу  строку дії договору оренди землі орендар, який   має  намір  скористатися  переважним  правом на  укладення договору  оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. 
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені  за  згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних  умов договору  переважне  право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. 
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди,  перевіряє його на відповідність вимогам   закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає  рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень  орендодавця  щодо поновлення  договору  оренди  землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. 
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);  уповноваженим керівником органу виконавчої влади  або  органу місцевого  самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору 
оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). 
Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки  державної  або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. 
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. 
У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, п`ятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до  моменту  повідомлення  орендаря про перехід права власності на земельну ділянку.
З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг  зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. 
У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19), Велика Палата Верховного Суду, враховуючи, зокрема, внесені  згідно із  Законом  № 340-IX  зміни  до  Закону №  161-XIV  (доповнення його статтею 32-2  «Поновлення договорів оренди землі» та викладення статті 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк») і до  Земельного кодексу України  (далі -  ЗК України; доповнення його статтею 126-1  «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови»), вважає, що  відсутні вагомі підстави для відступу від її висновку стосовно застосування частини шостої  статті 33 Закону  №  161-XIV  у редакції, яка існувала до її зміни згідно із  Законом  № 340-IX. Процедура поновлення договору оренди землі та процедура укладення такого договору на новий строк справді мали би відрізнятися, причому у разі поновлення договору мав би існувати спеціальний порядок державної реєстрації права оренди на новий строк. Але  стаття 33 Закону №  161-XIV  до зміни її редакції згідно із  Законом  № 340-IX  вимагала  від орендаря саме  для поновлення договору оренди землі завчасно  надіслати орендодавцеві повідомлення про таке поновлення з проектом відповідної додаткової угоди, а спеціального порядку державної реєстрації права оренди на новий строк законодавство не передбачало.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина третя  статті 792 ЦК України).
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частини перша та дев`ята  статті 93 ЗК України).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (речення перше частини другої  статті 33 Закону № 161-XIV). До  листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі  орендар додає проект додаткової угоди (частина третя  статті 33 цього Закону).
Отже,  стаття 33 Закону №  161-XIV  прямо передбачала подання орендарем  у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності – зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам  закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає  рішення про поновлення договору оренди землі  (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем  додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності  заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі  орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята  статті 33 Закону №  161-XIV).
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про  заперечення у поновленні договору оренди землі  такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання  додаткової угоди про поновлення договору оренди землі  здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина шоста  статті 33 Закону №  161-XIV).
Частини п`ята та шоста  статті 33 Закону № 161-XIV  встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:
За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій  статті 33 Закону № 161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень – вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма  статті 33 Закону  №  161-XIV). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина одинадцята  статті 33 Закону  №  161-XIV).          
Крім цього, відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 р. № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Згідно з частиною 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач на виконання умов договору та відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» 03.03.2024, до закінчення дії договору, подав до Софiiвської сiльської ради звернення про поновлення дiї вищевказаного договору оренди. 
А 08.05.2024 позивачем було подано відповідачу заяву, до якої позивач долучив проєкт нового договору оренди (додаткова угода) (а.с. 50).   
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року було витребувано у ОСОБА_1 та Софіївської сільської ради оригінал заяви ОСОБА_1 від 08.05.2024 року.
07 травня 2024 року до суду від відповідача надійшов оригінал заяви ОСОБА_1 від 08.05.2024 року.
Рішенням Софіївської сільської ради від 22.05.2024 позивачу відмовлено у поновленні дії договору оренди земельної ділянки площею 104,5185 га з кадастровим номером 4824585000:0l:000:0526 на територii Софiїської сiльської ради Новобузького району Миколаiвської областi   на підставі абз. 3 ст. 33 закону України «Про оренду землі», в частині відсутності до листа-повідомлення про укладення договору оренди на новий строк проєкту додаткової угоди з визначенням істотних умов договору.
Дослідивши заяви позивача від 03.03.2024 та 08.05.2023, заслухавши пояснення сторін, колегією суддів встановлено, що позивачем надавався проєкт нового договору оренди земельної ділянки, що свідчить про відсутність підстав для відмови, на яку посилається відповідач у спірному рішенні. 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення від 22.05.2024 №718 про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки є протиправним та підлягає скасуванню. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Софіївської сільської ради – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024  року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                        О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                           А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                           А.Г. Федусик