УХВАЛА

05 червня 2025 року 
м. Київ
справа №320/12757/23
адміністративне провадження № К/990/17905/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 320/12757/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсан ЮА" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Арсан ЮА" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної казначейської служби України, в якому просить суд (з урахуванням збільшення (уточнення) позовних вимог):
- визнати протиправною бездіяльність податкового органу, що полягає у неподанні висновку (подання) про повернення ТОВ "Арсан ЮА" з Державного бюджету України коштів у розмірі 12 975 979,42 гривень, що знаходилися в системі електронного адміністрування ПДВ на розрахунковий рахунок;
- стягнути з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України (ЄДРПОУ: 37567646, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь компанії ТОВ "Арсан ЮА" заборгованість в загальній сумі 22 552 757,62 гривень (двадцять два мільйони п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень 62 копійок), з яких: 12 975 979,42 гривень - сума основного боргу, 7 857 549,80 гривень - інфляційні витрати та 1 719 228,40 гривень - штрафні санкції.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ "Арсан ЮА" грошові кошти у розмірі 12 975 979 гривень 42 копійки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року скасовано, адміністративний позов залишено без розгляду.
Постановою Верховного Суду від 09 січня 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсан ЮА" задоволено частково. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року скасовано, а справу № 320/12757/23 направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишено без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року у справі №320/12757/23 залишено без змін.
Не погоджуючись з рішеннями суддів      апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, від скаржника надійшла касаційна скарга.
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для надання документу про доплату судового збору та  касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 КАС України  підстави (підстав) (пункт 4 частини другої  статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
На виконання вимог цієї ухвали суду скаржник направив уточнену касаційну скаргу та документ про сплату судового збору.
Перевіркою змісту поданої у цій справі уточненої касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, й стверджує, що суд безпідставно поновив строк звернення  до суду з позовом. 
Натомість, суд звертає увагу на те, що обґрунтування цієї підстави зводиться до незгоди із наданою судом правовою оцінкою встановленим обставинам у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами, що не є тотожним застосуванню норм права без урахування висновків Верховного Суду.
Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19  сформовано висновки про те, що:
- платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд  у цій постанові, посилання на яку наведено в уточненій касаційній скарзі, не формував правових висновків щодо конкретних критеріїв, за яких суд може поновити строк звернення до суду, а лише зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
Більше того, під час ухвалення постанови апеляційний суд врахував низку правових висновків Верховного Суду, навів мотиви неприйняття доводам податкового органу. Водночас, роблячи висновок щодо наявності підстав для поновлення строку, суд послався на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, з урахуванням яких здійснив правову оцінку в правовому аспекті наведених позивачем аргументів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.
З урахуванням цього твердження скаржника про неврахування судами правових висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2023 року при поновленні строку звернення до суду є  помилковим.
Так, в уточненій касаційній скарзі міститься лише посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19 без правового обґрунтування того, чому, на переконання скаржника, надана судом апеляційної інстанції оцінка цих доводів здійснена неправильно, які норми процесуального права при здійсненні такої оцінки апеляційний суд порушив. Не наведено й мотивів, чому, на переконання скаржника, застосовані судом апеляційної інстанції висновки Верховного Суду не підлягали застосуванню та/або застосовані неправильно.
Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судового рішення має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для його оскарження у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.
Касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).
При цьому, Суд звертає увагу скаржника на те, що якщо він вважає, що судами не встановлено обставин справи у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення страви, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки встановлених судами обставин висновків щодо поважності підстав пропуску строку й досліджених ними доказів на підтвердження цих обставин, що виходить за межі касаційного перегляду, передбачені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, є підстави вважати, що у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги заявник не усунув, вимоги ухвали про залишення скарги без руху не виконав в повному обсязі.
За таких обставин за правилами п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 332 КАС України касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Відповідно до ч. 7 ст. 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись ст. 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 320/12757/23 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

О. О. Шишов