ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/441/24  Номер провадження 22-ц/814/1226/25	Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С.І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_2 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_2 є рідним братом, який після смерті батьків та її чоловіка надавав їй та 3 малолітнім дітям як матеріальну допомогу, так і допомогу по хазяйству, оскільки вона отримує лише пенсію в разі втрати годувальника.
Після вступу до ЗСУ, брат регулярно перераховував їй кошти, а після його загибелі саме вона здійснила поховання за власні кошти.
Вважає, що викладені обставини доводять факт її перебування на утриманні брата, встановлення якого необхідно для отримання державної виплати після смерті військовослужбовця.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд дійшов висновку про недоведеність заявником обставин щодо перебування її на утриманні загиблого брата. 

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви. 
Вказує, що суд невірно встановив обставини по справі та безпідставно не прийняв до уваги те, що брат, не маючи власної родини, надавав всю допомогу їй та своїм племінникам. Після його загибелі, саме вона, як найближча людина отримала сповіщення про загибель, здійснила поховання. 
Вона є єдиним спадкоємцем.
Звертає увагу, що суд самостійно збирав докази, якими в подальшому і обґрунтував підстави відмови в задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, заявник ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.
Після одруження з ОСОБА_1 заявник змінила прізвище на « ОСОБА_3 » . 
Від даного шлюбу народилось троє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які на даний час знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 . 
Відповідно до довідки про доходи №9332 8332 5239 9322, виданої відділом обслуговування громадян №8 Управління обслуговування громадян ГУ в Полтавській області ПФУ №751-0211-14 від 19.08.2024, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лохвицькому об`єднаному управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, отримує пенсію в разі втрати годувальника за період з січня 2022 року по серпень 2024 року розмір пенсії становив від 2901 грн. до 3139,5 грн., а всього 100950 грн. 
Відповідно до сповіщення сім`ї № 50 ІНФОРМАЦІЯ_6 №13/363 від 29.02.2024 ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Терни Краматорського району Донецької області.
З платіжних інструкцій АТ КБ «Приват банк» вбачається, що за життя ОСОБА_2 перераховував сестрі ОСОБА_1 за період з 13.09.2023 по 31.12.2023 грошові кошти в сумі 33467,32 грн., а з 01.01.2024 по 18.02.2024 - 9145,74 грн., призначення платежу - переказ власних коштів.
Звертаючись до суду в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 як на підставу задоволення заяви про встановлення юридичного факту, посилалась на те, що вона разом з неповнолітніми дітьми перебуває на утриманні брата - ОСОБА_2 , а встановлення факту їй необхідно для оформлення статусу члена сім`ї загиблого, призначення пільг та отримання державної виплати у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Відмовляючи в задоволенні заяви, місцевий суд дійшов висновку про недоведеність заявником ОСОБА_1 факту перебування її на утриманні рідного брата протягом останніх 10 років. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно п.1 ч.1 ст.10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать, зокрема, утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Відповідно до ч.4 ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В даному випадку до предмета доказування належить факт перебування ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_2 з 2013 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги перебування на утриманні брата, заявником було надано суду довідку ПФУ щодо отримання пенсії в разі втрати годувальника за період з січня 2022 року по липень 2024 року, платіжні інструкції щодо перерахування коштів ОСОБА_2 для ОСОБА_1 . 
Разом з тим, вказані докази охоплюють лише період з 2022 по 2024 рік, до моменту загибелі ОСОБА_2 , тобто стосуються періоду, коли останній проходив службу у ВСУ та мав достатній дохід для надання своїй сестрі відповідної матеріальної допомоги. 
З метою з`ясування обставини, суд першої інстанції, в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України, витребував з ГУ ДПС у Полтавській області інформацію про суми доходів та сплачених податків за період з 2013 року по 2024 рік стосовно як заявника, так і загиблого ОСОБА_2 .
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з першого кварталу 2013 по другий квартал 2024 рок, які збігаються з відповіддю ГУ ДПС у Полтавській області отримано доходів:
1) ОСОБА_1 :
- з І кварталу 2013 року по ІV квартал 2017 року дохід складає 243 394,86 грн, з них: 2013 - 63 386,25 грн, 2014 - 48 588,60 грн, 2015 - 34 191,72 грн, 2016 - 44 922,88 грн, 2017 - 52 305,41 грн;
- з І кварталу 2018 по ІV квартал 2022 року - 245 444,18 грн, з них у 2018 - 47 684,05 грн, 2019 - 88 370,57 грн, 2020 - 45 864,18 грн, 2021 - 48 381,28 грн, 2022 - 15 144,10 грн;
- з І кварталу 2023 року по ІІ квартал 2024 року - 1 109 072,75 грн, з них у 2023 - 146 374,82 грн, 2024 - 962 697,93 грн (січень-лютий - 440 000 грн) (а.с.90-93, 99-106);
Дохід складався з державних та соціальних матеріальних допомог; соціальних виплат з відповідних бюджетів; надання нерухомого майна в лізинг, оренду; продаж нерухомого майна.
2) ОСОБА_2 у 2017 році - 38 620,00 грн, 2018- 47 841,69 грн, 2019 - 50 524,56 грн, 2020- 31 339,28 грн, 2021 - 41 653,13 грн, 2022 - 15 777,64 грн, 2023 - 138 233,82 грн, 2024 - 62 815,60 грн (а.с.107-108).
Дохід складався з заробітної плати, державної матеріальної допомоги, оренди.
Згідно ст. 31 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
За приписами частин 2, 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам стосовно перебування заявника на утриманні рідного брата протягом 10 років, в контексті норм права, що регулюють вказані правовідносини і є необхідними для встановлення факту перебування на утриманні, колегія суддів приходить до висновку, що останні не доводять вказаний факт.
Так, з наданих довідок податкової служби вбачається, що заявник ОСОБА_1 отримувала річний дохід який є більшим ніж отримуваний дохід ОСОБА_2 .
Доказів щодо надання регулярної матеріальної допомоги з боку брата з 2013 року заявником не надано взагалі, а лише за останні 2 роки, з часу несення військової служби і до моменту загибелі, як і доказів спільного проживання, що могло б свідчити про наявність спільного побуту, ведення спільного господарства.
При цьому, сама заявник не заперечувала, що з братом вони проживали не спільно, а в різних домоволодіннях, він приходив їй допомагати по господарству, про що повідомили допитані в судовому засідання свідки. 
Будь-яких інших доказів того, що основним і постійним джерелом її засобів до існування була допомога з боку брата як особи, яка надавала їй утримання, заявник ОСОБА_1 суду не надала. 
Таким чином, вірно встановивши обставини по справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявником факту свого перебування на утриманні брата ОСОБА_2 . 

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять доказів, які б свідчили по їх помилковість.
Посилання апелянта на самостійне витребування інформації щодо доходів заявника та брата, та незрозумілість визначення періоду отримання таких доходів, а саме з 2013 року відхиляються колегією суддів як безпідставні.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
Таке право суду закріплено в положеннях ч.2 ст. 13 ЦПК України.
Зважаючи на відсутність доказів необхідних для встановлення всіх обставин по справі щодо отримання доходів, судом цілком виправдано здійснено витребування необхідної інформацію з ДПС у Полтавській області, оскільки такі докази стосувались з`ясування обставин, якими заявник обґрунтував вимоги про встановлення юридичного факту. 
При цьому суд взяв період з 2013 року саме з моменту смерті чоловіка заявниці, після смерті якого остання отримує пенсію в зв`язку з втратою годувальника.
Саме порівняння доходів заявника з особою, факт проживання з якою просить встановити заявник, має вирішальне значення з фактом надання такої допомоги, на чому неодноразово наголошував ВС при розгляді подібних справ.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 травня 2025 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин