ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 681/178/25
Провадження № 33/820/428/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.
За постановою суду, 07 лютого 2025 року о 23 год. 54 хв. по вул. Лесі України, 202 в м. Полонному Шепетівського району Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Стверджує, що у протоколі не зазначено жодної інформації щодо свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Акт огляду на стан сп`яніння є неналежним доказом, оскільки такий жодним чином не підтверджує відмови ОСОБА_1 . 
На відеозаписах не зафіксовано момент складання та вручення ОСОБА_1 акту огляду та направлення на огляд водія.
Також, направлення не містить підпису останнього, а тому таке є недопустимим доказом.
Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є не безперервними, що свідчить про їх недопустимість. 
Відеозапис «NOR_0000000_000000_20240209000941_0026.mov» є неналежним та недопустимим доказом, оскільки із нього вбачається, що такий було здійснено 09 лютого 2025 року, натомість відповідно протоколу про адміністративне правопорушення подія відбулась 07 лютого 2025 року. 
Крім того, у протоколі не зазначено відомостей про нагрудну камеру, якою здійснювалась фіксацію вказаного відеозапису.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:
-        протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241397 від 08 лютого 2025 року, якими підтверджується, що 07 лютого 2025 року о 23 год. 54 хв. по вул. Лесі України, 202 в м. Полонному Шепетівського району Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
-        акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився (а.с. 3);
-        направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 лютого 2025 року, якими підтверджується, що від проходження огляду на стан сп`яніння у Полонській міській багатопрофільній лікарні ОСОБА_1 відмовився (а.с. 2);
-        відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового авто, якими підтверджується, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування із водієм працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у найближчому медичному закладі, від чого останній відмовився. Працівники поліції повідомили водію, що стосовно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснили йому права, повідомили про час і місце розгляду справи та відсторонили від подальшого керування транспортним засобом (а.с. 7).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження адвоката про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про свідків, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021 року) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейські зобов`язані залучити двох свідків.
Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи. 
За таких обставин, у поліцейських не було підстав для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання адміністративних матеріалів.

Доводи апелянта про те, що акт огляду на стан сп`яніння є неналежним доказом, оскільки такий жодним чином не підтверджує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено поняття належності доказів.
Водночас відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктних правовідносин є кримінальне процесуальне законодавство.
Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Із даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився.
Акт огляду у сукупності із іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, а також направленням на огляд водія підтверджує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
А тому, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання його неналежним доказом.

Твердження захисника про те, що на відеозаписах не зафіксовано моменту складання та вручення ОСОБА_1 акту огляду та направлення на огляд водія, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису саме під час огляду водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на місці за відсутності свідків.
Натомість, вимогами чинного КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція) та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, не передбачено обов`язку поліцейського фіксувати процедуру складання та вручення адміністративних матеріалів. 
А тому, апеляційний суд вважає, що жодних порушень під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції допущено не було.

Посилання адвоката на те, що направлення на огляд водія не містить підпису ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки формою направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведеною у Додатку 1 до Інструкції, зазначення такого не передбачено. 

Що стосується розбіжностей у датах, зафіксованих на відеозаписах, то, дійсно, як вбачається із матеріалів справи, такі мають місце. Однак, вказане, зважаючи на технічні особливості приладу, на який було здійснено відеозапис події, жодним чином не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як вбачається із даних диску, на відеозаписі зафіксовані саме правопорушник, а не інша особа, і саме ті обставини, які стосуються даної справи. 

Доводи захисника про те, що відеозаписи, наявні в матеріалах справи є небезперервним, а отже є недопустимими доказами, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.
Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення. 
Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.
Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого зафіксована на відеозаписі та співпадає із особою правопорушника, який був присутній в апеляційному суді, працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, останній від проходження такого відмовився. 
Дані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації та фабрикації.
Отже, місцевий суд обґрунтовано взяв такі до уваги під час постановлення оскарженого рішення. 

Що ж стосується відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб відеофіксації, на який зафіксовано відеозапис «NOR_0000000_000000_20240209000941_0026.mov», то апеляційний суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Вимоги щодо обов`язкового зазначення відомостей про засоби відеофіксації вказана стаття не містить.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським долучені, зокрема, відеозаписи з нагрудних камер, на яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, відсутність відомостей про відеореєстратор у протоколі про адміністративне правопорушення не впливає на допустимість і достовірність даних, що містяться на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, та не свідчить про допущення працівниками поліції процесуальних порушень.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд - 

п о с т а н о в и в:
Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Александрова Дмитра Олександровича - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду         Федорова Н.О.