ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/24181/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Дніпровського квартирно - експлуатаційного  управління	
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 19.11.2024р.  у справі №160/24181/24	
за  позовом:	ОСОБА_1   	
до:  третя особа: про:	Дніпровського квартирно - експлуатаційного  управління  Міністерство оборони України визнання  неправомірною відмови,  зобов`язання   вчинити певні дії,-	

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровського квартирно - експлуатаційного управління (далі - Дніпровське КЕУ)  про визнання  неправомірною відмови,  зобов`язання  вчинити певні дії /а.с. 1-6/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 10.09.2024р. у справі №160/24181/24 позовну заяву  залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви /а.с. 32/.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали позивачем було усунено недоліки позовної заяви /а.с. 34/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.09.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження   у справі №160/18258/24 та справу призначено до   судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та залучено Міністерство оборони України до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та / а.с. 37/.
Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що він зареєстрований і проживає сім`єю з трьох осіб в 3 кімнатній службовій квартирі АДРЕСА_1 на підставі службового ордера № 77 від 21.01.2010р., виданого Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби. На цей час перебуває на квартирному обліку в військовій частині НОМЕР_1 , є ветераном війни-учасником бойових дій. Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Нікопольського гарнізону від 05.03.2018 р. №2 погоджено виключення з числа службових кв. АДРЕСА_1 для забезпечення сім`ї ОСОБА_1 постійним житлом.   З метою подальшого погодження виключення зазначеної квартири з числа службових, позивач у 2024 році звернувся до уповноваженого органу військового управління Міністерства оборони України з організації забезпечення військовослужбовців житлом - Дніпровської КЕУ щодо підготовки та направлення документів для прийняття рішення щодо погодження виключення її з числа службових, але отримав відмову за вих. № 525/3035 від 02.07.2024 р. Вважає, що вказана відмова Дніпровського КЕУ в реалізації у встановленому порядку його права на виключення квартири з числа службових не відповідає чинному військовому житловому законодавству, яке регулює вказані відносини, тому просив суд: 
- визнати неправомірною відмову Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління, яка викладена в листі від 02.07.2024 р. за вих. № 525/3035 в реалізації у встановленому порядку права ОСОБА_1 на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління подати до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 , для забезпечення постійним житлом сім`ї ОСОБА_1 . 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2024р. у справі №160/24181/24 позовні вимоги задоволено;   визнано протиправною відмову Дніпровського КЕУ, яка викладена в листі від 02.07.2024р. за вих. №525/3035 в реалізації у встановленому порядку права ОСОБА_1 на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язано Дніпровське КЕУ подати до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 , для забезпечення постійним житлом сім`ї ОСОБА_1 (суддя – Неклеса О.М. ) /а.с. 70-74/. 
Відповідач - Дніпровське КЕУ,         не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 19.12.2024р. за допомогою засобів системи   «Електронний суд»   подало до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді   Сафронова С.В., Чепурнов Д.В. 
Посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням   норм чинного законодавства,   просив скасувати рішення суду першої інстанції від 19.11.2024р.   в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким   відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.12.2024р. у справі №160/24181/24  апеляційну скаргу Дніпровського КЕУ на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 19.11.2024р. у справі №160/24181/24  залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Відповідачем на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду від 31.12.2024р.   у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги було усунуто.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2025р. у справі №160/24181/24  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровського КЕУ на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 19.11.2024р. у справі №160/24181/24   та з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи.
Матеріали адміністративної справи №160/24181/24  надійшли до суду апеляційної інстанції 16.01.2025р.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025р. у справі №160/24181/24  справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з  22.04.2025р.,     про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства.
Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти доводів апеляційної скарги  та посилаючись  на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 19.11.2024р. у даній справі залишити без змін. 
24.01.2025р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив третьої особи на апеляційну скаргу, у якому третя особа підтримала доводи апеляційної скарги  та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення  суду першої інстанції від 19.11.2024р. у даній справі скасувати.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України  датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши  доводи апеляційної скарги та матеріали справи,  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач у справі, перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, є ветераном війни- учасником бойових дій та має вислугу років на військовій службі у Збройних Силах України понад 20 років.
21.01.2010р. виконавчим комітетом Нікопольської міської ради позивачу  було видано ордер на житлове приміщення №77, згідно з яким ОСОБА_1 разом із вказаними членами сім`ї надано право на зайняття службового приміщення за адресою АДРЕСА_2 де вони зареєстровані /а.с. 13/.
Відповідно до  довідки  від 08.05.2024р.,  виданою керівником ОСББ «Вежа-1» ОСОБА_1 дійсно проживає і прописаний в будинку АДРЕСА_2 . Разом з ним проживає і прописані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . /а.с. 12/.
28.02.2018р. житловою комісією в/ч НОМЕР_1 було розглянуто рапорт капітана ОСОБА_1 про погодження надання йому квартири АДРЕСА_1 , в якій він мешкає разом з родиною, для постійного проживання, а в разі виключення з числа службових, зі зняттям з квартирного обліку, що підтверджується копією витягу із протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 28.02.2018 року №127 /а.с. 21/, та комісією було постановлено                   « …п.4 Погодити надання постійного житла 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 72,8 м2, житлова площа 38,4 м2 для капітана ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 (три) особи, а в разі її виключення з числа службових, зі зняттям з квартирного обліку». 
Відповідно до витягу з протоколу №2 засідання житлової комісії Нікопольського гарнізону від 05.03.2018р. постановила «…п.4 Погодити  надання постійного житла 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 72,8 м2, житлова площа 38,4 м2 для капітана ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 (три) особи, а в разі її виключення з числа службових, зі зняттям з квартирного обліку» /а.с. 22/.
27.05.2024р. позивач у справі  звернувся з заявою до Дніпропетровського КЕУ, у якому просив направити документи його квартирної справи встановленим порядком для погодження виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 для забезпечення сім`ї постійним житлом /а.с. 25/.
Листом від 02.07.2024р. №525/3035 Дніпровське КЕУ повідомило позивача про відсутність правових підстав для направлення квартирної (облікової) справи ОСОБА_1 з пакетом документів на розгляд та затвердження Комісії за забезпеченням військовослужбовців Збройних   Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями для виключення даного житла з числа службового.   
Позивач не погодившись, з таким висновком  звернувся до суду з адміністративним позовом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає   Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20 грудня 1991 року  (далі  Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до пункту 1  статті 12 Закону № 2011-ХІІ   держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених   Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Згідно зі  статтею 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»  незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними - квартири (будинки), в яких мешкають військовослужбовці, котрим встановлена пільга  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 14   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ   (далі - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджено   постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081  (далі  - Порядок №1081).
Пунктом 3 Порядку №1081 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.
Згідно з пунктом 6 Порядку №1081 питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до пункту 8 Порядку №1081 житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.
Оперативний облік службових житлових приміщень ведеться у військовій частині та квартирно-експлуатаційному органі (пункт 10 Порядку №1081).
За положеннями пункту 11 Порядку №1081 житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.
Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затверджена   наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за №1020/32472 (далі  Інструкція №380).
Пунктом 4  розділу І Інструкції №380   встановлено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до пунктів 1-6 розділу VII  Інструкції №380  особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.
Житлові приміщення, які надаються військовослужбовцям для постійного проживання, мають відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.
Для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.
Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.
Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).
Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).
За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.
Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.
У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією  Інструкцією  порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.
Пунктом 10 розділу VII  Інструкції  №380   військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3 - 7 цього розділу.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Згідно зі статтями  118,  119 Житлового кодексу України  службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Відповідно до законодавства України у випадках, які визначаються Кабінетом Міністрів України, службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців.
Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого   постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.
Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець з 2000 року перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, у період проходження військової служби був визнаний таким, що потребує поліпшення житлових умов та з 2015 року взятий на квартирний облік за місцем служби.
З 2010 року позивач забезпечений службовим житлом, яке перебуває у фонді Міністерства оборони України, трьохкімнатною квартирою загальна площа 72,8 м2, житлова площа 38,4 м2  за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживає і прописаний разом з членами своєї сім`ї   дружиною та сином.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи правильно встановив, що досягнувши вислуги на військовій службі 20 років, позивач відповідно до  статті 12 Закону №2011-ХІІ, пункту 3 Порядку №1081, пункту 4 розділу І, пункту 1 розділу VI  Інструкції №380   набув право на отримання житлового приміщення для постійного проживання або за його бажанням грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.
Відповідно до Порядку №1081 виключення службового житла, у якому проживає військовослужбовець, з числа службового, є одним із способів забезпечення військовослужбовців житлом для постійного проживання.
При цьому така процедура здійснюється за процедурою, встановленою   Інструкцією №380, а також відповідно до пунктів 11 Порядку №1081,   статті 118 ЖК України  - згідно з рішенням виконавчого органу відповідної ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Відповідно, питання про виключення службової квартири, у якій проживає позивач, з числа службового житла та надання її позивачу для постійного проживання має вирішуватися виконавчим комітетом Нікопольської міської ради, проте за клопотанням Дніпропетровського КЕУ, погодженим із комісією з контролю   за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
З огляду на вищенаведене  колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем вимог,  зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 19.11.2024р. у даній адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -                    

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського квартирно - експлуатаційного управління   – залишити без задоволення.                    
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 19.11.2024р.  у справі №160/24181/24 – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.
Постанова виготовлена та підписана – 30.04.2025р.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов