Номер провадження: 22-ц/813/3053/25 
Справа № 494/1638/24
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика» на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року про відмову у продовженні строку для подання відзиву по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Березівського районного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика» (далі - ТОВ «Укрлогістика») про стягнення моральної шкоди. 
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.
У жовтні 2024 року ТОВ «Укрлогістика» надіслав поштою до суду заяву про продовження строку для подачі відзиву та доказів по справі. 
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року до участі у справі залучено третю особу - ОСОБА_2 .
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ТОВ «Укрлогістика» про продовження строку для подання відзиву.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, директор ТОВ «Укрлогістика» подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року, якою відмовлено в продовженні процесуального строку на подання відзиву, та задовольнити дану заяву, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована наступними доводами: 
-в оскаржуваній ухвалі помилково вказано, що ухвалою від 02 жовтня 2024 року про відкриття провадження відповідачу надано строк в п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження для надання відзиву. Апелянт наголошує, що згідно ухвали про відкриття провадження початок перебігу строку для подання до суду відзиву починається з моменту одержання копії цієї ухвали; 
-апелянт заперечує проти твердження суду, що ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 09 жовтня 2024 року на електронну адресу, та наполягає, що ТОВ «Укрлогістика» отримав копію ухвали про відкриття провадження поштою 18 жовтня 2024 року. ТОВ «Укрлогістика» не просив суд направляти процесуальні документи електронною поштою та не повідомляв суд в своїх процесуальних документах свою електронну адресу. Тому, направлення копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу в цьому випадку не є належним повідомленням та не може слугувати підставою для початку відліку строку для подання відзиву; 
-відповідач подав до суду заяву щодо продовження строку в межах строку для подання відзиву, а саме: направив дану заяву поштою 24 жовтня 2024 року, навіть якщо рахувати, що останнім днем для подання відзиву є 24 жовтня 2024 року, як помилково вказав районний суд; 
-апелянт зазначає про відсутність обов`язку подати відзив разом з заявою щодо продовження процесуального строку, про який вказано в оскаржуваній ухвалі. За твердженням апелянта з посиланням на вимоги ст. 127 ЦПК України, якщо учасник справи подає заяву про продовження строку (а не про поновлення строку) на подання відзиву, то в такому випадку не вимагається одночасно подавати сам відзив, бо в цьому немає сенсу.
Також апелянт пояснює, що ухвалою про відкриття провадження призначено підготовче засідання на 29 жовтня 2024 року та встановлено строк для надсилання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали. З урахуванням дати отримання ухвали (18 жовтня 2024 року) вбачалось, що підготовче засідання призначено на дату до закінчення строку для подання відзиву у справі, і подати до першого засідання відзив було неможливо, оскільки на підготовку відзиву та збір доказів залишалось лише 6 робочих днів, що є занадто коротким строком, до того ж позов стосується подій, які стались більше шести років тому, та учасники справи не змогли б отримати відзив до першого підготовчого засідання у справі, що не відповідало б ч. 7 ст. 178 ЦПК України. У зв`язку з чим, до завершення строку на подання відзиву - 24 жовтня 2024 року, відповідачем подано заяву щодо продовження процесуального строку на подання відзиву, тобто для надання додаткового часу для підготовки відзиву. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про відмову продовжити процесуальний строк, право на апеляційне оскарження якої передбачено п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, та оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову відповідачу у задоволенні заяви про продовження строку для подання відзиву, суд першої інстанції виходив з того, що заявником в порушення вимог ст. 127 ЦПК України подано заяву про продовження строку для подання відзиву після закінчення процесуального строку для подання відзиву, а також одночасно із поданням заяви про продовження строку для подання відзиву не подано до суду відзиву.
Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.
З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2024 року, через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 в особі свого представника Ієговської Анастасії Олександрівни звернулась до суду з позовом до ТОВ «Укрлогістика» про стягнення моральної шкоди (т. 1 а. с. 1-38). 
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 29 жовтня 2024 року. 
Постановлено учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ч. 5 ст. 272 ЦПК України. Постановлено відповідачу разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі одночасно надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Встановлено строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали. Зобов`язано відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу.
Постановлено, що позивач має право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня його отримання. Відповідач має право подати до суд заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (т. 1 а. с. 42-43).
Згідно супровідного листа Березівського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2024 року № 494/1638/24/5419/2024 учасникам справи направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі для відома (т. 1 а. с. 44).
Матеріали справи містять копії судових повісток про виклик до суду по даній справі на 29 жовтня 2024 року, що сформовані 08 жовтня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 , її адвоката - Ієговської А.О., а також ТОВ «Укрлогістика» (т. 1 а. с. 45-47).
З довідок про доставку електронної відправки вкладення та роздруківки скріну з електронної пошти вбачається, що 09 жовтня 2024 року на електронну адресу - atty@ukrlogistica.com, здійснено направлення матеріалів позовної заяви, що надійшли до електронної скриньки - 09 жовтня 2024 року (т. 1 а. с. 50-56).
09 жовтня 2024 року, через підсистему «Електронний суд», судом здійснено запит та отримано відповідь № 835931 від 09 жовтня 2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Укрлогістика» (т. 1 а. с. 58-60).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 18 жовтня 2024 року ТОВ «Укрлогістика» отримало судову кореспонденцію, що містила судову повістку, копію ухвали та копію позовної заяви у справі № 494/1638/24. Дане повідомлення повернулось до суду 29 жовтня 2024 року (т. 1 а. с. 69).
24 жовтня 2024 року, через засоби поштового зв`язку, ТОВ «Укрлогістика» направило до суду заперечення проти клопотання про витребування доказів та заяву про залучення до участі у справі третьої особи, що надійшли та зареєстровані в суді 29 жовтня 2024 року (т. 1 а. с. 70-74).
24 жовтня 2024 року, через засоби поштового зв`язку, ТОВ «Укрлогістика» направило до суду заяву про відкладення підготовчого засідання та продовження встановленого судом строку для подання відзиву та доказів по справі, що надійшла та зареєстрована в суді 29 жовтня 2024 року (т. 1 а. с. 75-82).
Згідно довідкового листа від 29 жовтня 2024 року у справі № 494/1638/24 сторони по справі в судове засідання не з`явилися (т. 1 а. с. 83).
У судовому засіданні 29 жовтня 2024 року судом постановлено оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні заяви відповідача ТОВ «Укрлогістика» про продовження строку для подання відзиву (т. 1 а. с. 88-89).
Колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
За приписами ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; а також зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Відповідно до змісту ч. 1 - 4 ст. 174 ЦПК України відзив на позовну заяву (відзив) є заявою по суті справи, де учасник справи викладає письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються ЦПК України або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову (ч. 1 ст. 178 ЦПК України).
Зі змісту п. 8 ч. 2 ст. 187 та ч. 1 ст. 191 ЦПК України вбачається, що в ухвалі про відкриття провадження у справі суд зазначає строк для подання відповідачем відзиву на позов. 
Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. 
Процесуальним законом визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (ст. 121 ЦПК України).
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).
Згідно ч. ч. 3, 6 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).
Згідно положень ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом (частини 1 - 4, 6, 8 вказаної статті).
Отже, в силу наведених вище норм процесуального права, строк для подання відзиву є процесуальним строком, який встановлюється судом, а законом лише визначено мінімальний період, який не може бути зменшено судом, для реалізації стороною у справі права на подання відзиву на позов. Початок перебігу такого процесуального строку пов`язаний процесуальним законом із датою вручення такій стороні ухвали про відкриття провадження у справі.
Посилання суду першої інстанції про те, що заявником подано заяву про продовження строку для подання відзиву після закінчення процесуального строку для подання відзиву, спростовується матеріалами справи, з огляду на таке. 
Так, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції виходив із того, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою 09 жовтня 2024 року на його електронну адресу, тому вважав останнім днем подання відзиву 24 жовтня 2024 року. 
Апеляційний суд вказує, що відповідно до положень ст. 258 ЦПК України ухвала про відкриття провадження є судовим рішенням, що постановлено судом першої інстанції з процедурного питання, пов`язаного з рухом справи в суді першої інстанції.
Згідно ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року по справі №454/1883/22 (провадження № 14-117цс23), на яку в апеляційній скарзі також посилався скаржник, зроблено висновок: «надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення судом першої інстанції рішення). У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим. В розумінні процесуального закону надіслання судового рішення на електронну пошту за адресою, зазначеною заявником в його процесуальних заявах, поданих до суду (позовна заява, апеляційна та / або касаційна скарга, заяви / клопотання), в яких наявне прохання про надіслання копій процесуальних документів на електронну пошту, яка не є офіційною, не може вважатися належним врученням та підтверджувати день вручення. Якщо суд надіслав рішення на електронну адресу, яку зазначив учасник справи, це можна вважати додатковим засобом інформування учасника справи, який посилює реалізацію гарантії учасника бути обізнаним про свою справу. Однак це не звільняє суд від обов`язку надіслати учаснику справи повне рішення у спосіб, встановлений процесуальним законом.» (пункти 66, 69, 70).
Слід вказати, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (підпункт 5.8 п. 5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (зі змінами)). 
Дійсно, матеріали справи містять довідки про доставку 09 жовтня 2024 року матеріалів позовної заяви на електронну адресу - atty@ukrlogistica.com.
Проте, з матеріалів справи не вбачається, що дана електронна адреса є офіційною електронною адресою відповідача ТОВ «Укрлогістика», та взагалі, що відповідач ТОВ «Укрлогістика» повідомляв суд першої інстанції про свою офіційну електронну адресу. 
Не містить відомостей щодо офіційної електронної адреси і отримана судом відповідь № 835931 від 09 жовтня 2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача ТОВ «Укрлогістика». 
При цьому, матеріали справи містять докази про надсилання судової кореспонденції разом з ухвалою про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви відповідачу на його поштову адресу та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач ТОВ «Укрлогістика» отримало таку кореспонденцію - 18 жовтня 2024 року. 
Тобто, матеріали справи свідчать, що датою, коли відповідач ТОВ «Укрлогістика» отримало копію ухвали про відкриття провадження у спосіб, встановлений процесуальним законом (ст. 272 ЦПК України), є саме 18 жовтня 2024 року.
При цьому, враховуючи приписи ст. 123 ЦПК України, перебіг строку для подання (надсилання) відзиву на позовну заяву почався з наступного дня, що слідував за 18 жовтня 2024 року, та завершився 04 листопада 2024 року, оскільки 02 листопада 2024 року - є вихідним днем, що узгоджується з ч. 3 ст. 124 ЦПК України. 
Також, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Укрлогістика» звернувся до суду з заявою про продовження встановленого судом строку для подання відзиву та доказів по справі, через засоби поштового зв`язку, 24 жовтня 2024 року, та враховуючи приписи ч. 6 ст. 124 ЦПК України, саме вказану дату слід вважати датою подачі відповідачем даної заяви. 
Таким чином, згідно матеріалів справи відповідач ТОВ «Укрлогістика» надіслав до суду заяву про продовження строку для подання відзиву в межах процесуального строку для подання відзиву. 
Крім того, апеляційний суд заперечує правильність тлумачення судом першої інстанції положень ст. 127 ЦПК України, у зв`язку з наступним.
Аналіз ст. 127 ЦПК України свідчить про те, що у разі пропуску строку, встановленого законом, суд його поновлює, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом. При поновленні процесуального строку йдеться про процесуальну дію, яка вже мала бути вчинена у певний визначений законом строк (мав бути поданий певний процесуальний документ, строк для подання якого вже настав), проте, не була вчинена, відповідний строк сплив і вирішується питання про його поновлення. При продовженні процесуального строку ставиться та вирішується питання про певне відтермінування відповідної процесуальної дії (що за заявою учасника справи може мати місце до спливу строку, встановленого судом, а за ініціативою суду може мати місце і після його спливу), яка ще не вчинена та саме з метою її вчинення (подання документа) в межах відповідного (продовженого) строку.
Отже, у даному випадку, згідно приписів ст. 127 ЦПК України, продовження процесуального строку являє собою надання нового процесуального строку для подання відзиву та доказів, що не були подані у встановлений судом строк з поважних причин.
Тобто, висновок суду першої інстанції, що заявником в порушення вимог ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про продовження строку для подання відзиву не подано до суду відзиву, є хибним. При цьому, апеляційний суд погоджується з твердженням заявника апеляційної скарги про відсутність обов`язку відповідача подати відзив разом з заявою про продовження процесуального строку. 
Таким чином, аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, як така, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права 
Разом з тим, вбачається, що встановлений судом строк для подання відзиву не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, та такий строк має бути таким, що дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Тобто, такий строк має бути розумним та передбачати час, що є достатнім, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідати завданню цивільного судочинства.
У заяві про продовження встановленого судом строку для подання відзиву та доказів по справі відповідач ТОВ «Укрлогістика» вказав, що отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 18 жовтня 2024 року, та зауважив, що позов стосується подій, що стались понад шість років тому - в 2018 році, що ускладнює швидке встановлення інформації про описані в позові події та швидкий збір доказів щодо цих подій, крім того, учасники справи не зможуть отримати відзив до першого підготовчого засідання у справі, тому просив суд продовжити встановлений судом строк для подання відзиву та доказів по справі.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що з дати отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження до першого підготовчого засідання залишалось лише 6 робочих днів, що є коротким строком для підготовки та подання відзиву й доказів, з метою дотримання основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема, принципів рівності учасників судового процесу перед судом, диспозитивності, пропорційності та змагальності сторін, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про задоволення заяви та продовження стороні відповідача процесуального строку для подання відзиву та доказів по справі.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відзив та докази у справі були надіслані відповідачем ТОВ «Укрлогістика» до суду, через засоби поштового зв`язку - 02 листопада 2024 року, та надійшли до суду 07 листопада 2024 року, тобто з урахуванням наведених обставин у розумний строк, який в даному випадку є виправданим і таким, що не містить ознак неналежного виконання стороною справи своїх процесуальних обов`язків або ознаки процесуальних зловживань, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне продовжити такий строк до 07 листопада 2024 року включно. 
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика» - задовольнити частково.
Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року про відмову у продовженні строку для подання відзиву - скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика» про продовження процесуального строку на подання відзиву та доказів задовольнити та продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика» процесуальний строк для подання до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву та доказів у справі до 07 листопада 2024 року включно. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                         Є.С. Сєвєрова

                                                                               С.О. Погорєлова