Головуючий І інстанції: Біленський О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 р. 	Справа № 520/29788/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025,  по справі № 520/29788/24
за позовом    фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до     Головного управління ДПС у Харківській області                    
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.04.2024 №0/21914/21-21, винесене ГУ ДПС у Харківській області.Рішенням Харківського окружного адміністративного суду  від 19.02.2024 позов задоволено. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач  звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити  позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на не отримання ані копії акту камеральної перевірки, ані копії оскаржуваного податкового-повідомлення рішення,  у зв`язку із  порушення відповідачем Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 року № 270. Зазначає, що  у разі направлення реєстрованого поштового відправлення за наявності телефонного номеру адресата (згідно вимог Правил) повідомлення про надходження поштового відправлення здійснюється на такий номер, а згідно вимог Порядку № 506 зазначення номера телефону адресата є обов`язковим. Апелянт наголошує, що контролюючим  органом  не було зазначено у відправленнях номеру телефону отримувача- позивача, що призвело до необізнаності останнього про надходження відправлень та як наслідок позбавлення платника податку можливості реалізувати усі права передбачені п. 86.7 ст. 86 ПК України, та, виходячи із того, що такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки, а податкове повідомлення-рішення має прийматися з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). У свою чергу згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань телефонний номер позивача (+380960845235), був достеменно відомий працівникам податкового органу, оскільки зазначався у кожній із звітних декларацій поданих до контролюючого органу та прийнятих останнім без зауважень та заперечень. Податковий орган, скориставшись послугами ПАТ «Укрпошти» «Укрпошта Експрес», добровільно прийняв та погодив умови здійснення поштового переказу, а отже несе відповідальність за правильність заповнення обов`язкових реквізитів поштового відправлення. Позивач вважає, що контролюючим органом не додержано приписи п. 42.2 ст. 42 ПК України, а надані відповідачем докази направлення не можуть бути сприйняті судом, як підтвердження направлення контролюючим органом акту перевірки та податкового-повідомлення рішення на адресу позивача. 
Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, також подав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення  суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2025 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. відповідачем  отримано копію апеляційної скарги позивача , що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних документів через підсистему "Електронного суду".
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у передбаченому законом порядку як фізична особа-підприємець, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Харківській області, податковий номер 2988205110, податкова адреса платника податків: АДРЕСА_1 , код виду економічної діяльності за КВЕД (основний): 62.01 - Комп`ютерне програмування. 
Відповідно до реєстру платників єдиного податку позивач був зареєстрований платником єдиного податку 2 групи з 01.07.2021 по 14.06.2021 (ставка податку 10%). З 15.06.2022 по 01.07.2023 був платником єдиного податку 3 групи з особливостями оподаткування на період воєнного, надзвичайного стану в України (ставка податку 2%). З 01.07.2023 по теперішній час зареєстрований платником єдиного податку 2 групи за ставкою 10%. Перебування на сплаті єдиного податку 3 групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні згідно пункту 9 підрозділу 8 розділу  ХХ" Перехідні положення" ПК України (за ставкою 2%) в 2023 році складає 6 місяців.
Головним управління ДПС у Харківській області на підставі 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу 1. пункту 75.1 статті 75 розділу II ПК України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II ПК України проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2023 рік (дата подання декларації 27.02.2024, реєстраційний номер 9384560860).
За результатами проведеної перевірки складено Акт камеральної перевірки від 19.03.2024 №10653/20-40-24-21-6/2988205110, відповідно до якого перевіркою встановлено порушення пунктів 293.4 та 293.8 статті 293, підпункту 296.5.2 пункту 296.5 статті 296 розділу ХIV, підпункту 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, занижено податкове зобов`язання з єдиного податку в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2023 рік, від 27.02.2024 №938456760680 на суму 413 599,50 грн., який направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідно до даних ДРФО та за допомогою Електронного кабінету платника податків. 04.04.2024 лист повернуто поштовим відділенням до ГУ ДПС у Харківській області з відміткою "за закінченням терміну зберігання".  
На підставі вищевказаного Акту ГУ ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 24.04.2024 №0/21914/24-21, Форма “Р”, за порушення пунктів 293.4 та 293.8 статті 293, підпункту 296.5.2 пункту 296.5 статті 296 розділу ХIV, підпункту 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу  ХХ "Перехідні положення" ПК України, яким встановлено перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України, пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, та не задекларовано податкове зобов`язання з єдиного податку за ставкою 15% у сумі 413 599,50 грн. з суми перевищення обсягу доходу, визначеного пп. 9-1.4.3 п. 9-1 підрозділу 8 розділу  ХХ "Перехідні положення" ПК України.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 24.04.2024 №0/21914/24-21, Форма “Р” протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки дійшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийнято у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає   Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI.
Згідно зі ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46  ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Пунктом 49.1 ст. 40 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно з п. 49.2. ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Згідно з п. 292.13 ст. 292 ПК України дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.
Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб`єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування (п. 292.14 ст. 292 ПК України).
Пунктом 293.1 ст. 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Положеннями п. 293.2 ст. 293 ПК України передбачено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до п. 293.4 ст. 293 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи-підприємці) у розмірі 15 відсотків:   1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу; 2) до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи; 3) до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі; 4) до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування; 5) до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно.
Абзацом 2 п. 293.8 ст. 293 ПК України встановлено, що ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.
Відповідно до абзаців 1, 2 п. 296.2 ст. 296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.
Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.
Відповідно до п. 296.5 ст. 296 ПК України отримані протягом податкового (звітного) періоду доходи, що перевищують обсяги доходів, встановлених пунктом 291.4   статті 291 цього Кодексу, відображаються платниками єдиного податку в податковій декларації з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 296.5.1-296.5.5 цієї статті.
Підпунктом 296.5.1. п. 296.5. ст. 296 ПК України передбачено, що платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, у разі перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, або самостійного прийняття рішення про перехід на сплату податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої (фізичні особи - підприємці) груп, або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.
При цьому у податковій декларації окремо відображаються обсяг доходу, оподаткований за ставками, визначеними для платників єдиного податку першої та другої груп, обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків, обсяг доходу, оподаткований за новою ставкою єдиного податку, обраною згідно з умовами, визначеними цієї главою, авансові внески, встановлені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.
Подання податкової декларації у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, звільняє таких платників від обов`язку подання податкової декларації у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду.
Відповідно до пп. 296.5.2. п. 296.5. ст. 296 ПК України платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають:
1) щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу;
2) обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку;
3) обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).
Пунктом 291.4 статті 291 цього ПК України встановлено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:
друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. 
Законом України від 30.06.2023 №3219-ІХ “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану” внесені доповнення до підрозділу 8 “Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку” розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України. Відповідно до підпункту 9-1.4.3 пункту 9-1 цього підрозділу у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.
Дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX Кодексу, не включається до обсягу доходу визначеного підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Кодексу.
Отже, платниками єдиного податку другої групи є фізичні особи - підприємці, обсяг доходу який не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Згідно з положеннями Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 6700 грн.
Таким чином, обсяг доходу суб`єктів господарювання, які застосовують 2 групу спрощеної системи оподаткування, протягом календарного року не повинен перевищувати – 5587800,00 грн.
У разі суми перевищення обсягу доходу застосовується ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків (пп. 2 п. 293.8 ст. 293 ПК України). 
В ході проведення камеральної перевірки показників податкової декларації встановлено перевищення ФОП ОСОБА_1 обсягу доходу, визначеного у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України для платників єдиного податку 2 групи, та не зазначення в податковій декларації податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15% з суми перевищення обсягу доходу, визначеного пп. 91.4.3 п. 91 підрозділу 8 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України, не визначено суму доходу, яка підлягає оподаткуванню за ставкою 15% згідно з пунктами 293.4, 293.8 ст. 293, пп. 296.5.2 п. 296.5 ст. 296 розділу ХІV, пп. 91.4.3 п. 91підрозділу 8 розділу ХХ ПК України.
До суми перевищення обсягу доходу була застосована ставка єдиного податку у розмірі 15% (пп. 2 п. 293.8 ст. 293 ПК України). ФОП ОСОБА_1 перебував на особливих умовах 6 місяців з 01.01.2023 - 01.07.2023 - платником 3 групи, ставка податку 2% (особливості оподаткування відповідно до підпункту 9.4 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX “Перехідні положення” Кодексу) та платником єдиного податку 2 групи - 6 місяців з 01.07.2023 - 31.12.2023.
Підпунктом 9.6 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX в редакції Закону №2142-IX від 24.03.2022 встановлено, що податковий (звітний) період для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, дорівнює календарному місяцю.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 9.7 цього пункту для подання податкової декларації.
Проте позивачем не надано та матеріали справи не містять жодних доказів щодо виконання позивачем вимог підпунктів 9.6, 9.7 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX в редакції Закону №2142-IX від 24.03.2022 за час перебування  платником єдиного податку третьої групи, який використовував особливості оподаткування з 01.01.2023 - 01.07.2023.
Відповідно до розрахунку:
- період, за який подана декларація - 2023 рік;
- задекларована сума доходу - 5 551 230,000 гривень;
- граничний обсяг доходу, визначеного пп. 914.3 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України - 2793900,00 грн. (5587800,00 грн.: 12 місяців календарного року * 6 місяців перебування платником єдиного податку на другій групі;
- сума перевищення обсягу доходу, ставка 15 % - 2 757 300,00 грн. (5 551 230,00 грн. - 2793900,00 грн).
Перевіркою встановлено, що сума єдиного податку, зазначена ФОП ОСОБА_1  в податковій декларації за 2023 рік є меншою ніж визначено за результатами камеральної перевірки, що призвело до заниження суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету.
Розрахунок суми єдиного податку, що підлягає сплаті до бюджету (грн):
- задекларована сума доходу - 5 551 230,000 грн.;
- сума перевищення обсягу доходу - 2 757 300,00 грн.;
- податкове зобов`язання (15% суми перевищення) за даними платника (рядок 09) - 0 грн.;
- податкове зобов`язання (15% суми перевищення) за даними перевірки - 413 599,00 грн.;
- сума відхилення, +/- + 413 599,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом правомірно встановлені порушення вимог пунктів 293.4 та 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту 296.5.2 пункту 296.5 статті 296 розділу ХІV ПК України, а саме: платником податків у 2023 році не визначено обсяг доходу, встановлений п. 291.4 ст. 291 ПК України, пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року та не задекларовано податкове зобов`язання з єдиного податку за ставкою 15% у сумі 413 599,00 грн. з суми перевищення обсягу доходу, визначеного пп. 91.4.3 п. 91 підрозділу 8 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України, які застосовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу ПК України, а тому спірне податкове повідомлення-рішення від 24.04.2024 №0/21914/21-21, винесене ГУ ДПС у Харківській області не є протиправним та таким, що підлягає скасування, адже відповідачем дотримано приписи статті 2 КАС України щодо відповідності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення закону.
За викладеними у позові твердженнями
Стосовно викладених у позові твердженнями  позивача щодо не отримання ані копії акту камеральної перевірки, ані копії оскаржуваного податкового-повідомлення рішення, оскільки його будинок був пошкоджений внаслідок російської агресії та він не проживає за адресою місця реєстрації, колегія суддів  зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом було направлено акт камеральної перевірки та спірне податкове-повідомлення рішення на адресу позивача. Так, відповідачем надано до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0600900584757 та №0600913538096 відповідно, але ці повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто із відміткою органу поштового зв`язку “за закінченням терміну зберігання”.
Порядок листування з платником податків встановлено ст. 42 ПК України.
Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, встановленому пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п.42.3 ст. 42 ПК України).
Згідно з п.45.1 ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Водночас, п. 63.5. ст.63 ПК України встановлено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 66.1.3 пункту 66.1. ст.66 ПК визначено, що документально підтверджена інформація, що надається платниками податків, є підставою для внесення змін до облікових даних платника податків.
Відповідно до п.70.7 ст.70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Матеріалами справи підтверджується, що акту перевірки та податкового-повідомлення рішення направлялись податковим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, наявну в контролюючого органу згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичної особи-платника податків на момент їх формування і надіслання, а саме: АДРЕСА_2 .
Колегія суддів враховує, що відповідно до положень податкового законодавства на платника податків покладено обов`язок повідомити податковий орган, на обліку в якому він перебуває, щодо зміни даних облікової картки платника податків, зокрема, й щодо податкової адреси.
Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2023 року у справі № 120/7318/21-а зазначив, що невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення.
Верховний Суд у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 200/1185/21-а вказав, що на платника податку (фізичну особу) покладено обов`язок із повідомлення контролюючого органу про зміну ним свого місця проживання/місцезнаходження (податкової адреси), а невиконання такого обов`язку позбавляє його можливості посилатися на обставини невручення йому відповідних документів, якщо такі документи були направлені на визначену при взятті на облік податкову адресу. Надіслані контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкові повідомлення-рішення та/або податкова вимога на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки, вважаються врученими також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Таким чином, контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки. Відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, саме платник податків має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Враховуючи те, що матеріали справи містять докази щодо направлення  контролюючим органом акту перевірки та податкового-повідомлення рішення на адресу позивача, тому доводи останнього щодо порушення процедури проведення податкової перевірки є помилковими та не можуть слугувати підставами для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.
Доводи апеляційної скарги про незазнчення відповідачем номеру телефону при відправленні поштової кореспонденції відповідачем не звільняє позивача від обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних.
Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, а аргументи та доводи апелянта не спростовують висновків суду та не вказують на наявність порушень норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/29788/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло