Справа № 464/6118/24                        Головуючий у 1 інстанції: Беспальок О. А. 
Провадження № 22-ц/811/3677/24                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 березня 2025 року м.Львів

Справа № 464/6118/24
Провадження № 22ц/811/3677/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», яка підписана представником - Клименком Тарасом Васильовичем, на рішення Сихівського районного суду, ухвалене у м. Львові 7 листопада 2024 року у складі судді  Беспальок О.А. у справі за позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
6 вересня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 19 грудня 2020 року між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №103501-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
ТОВ « БІЗНЕС ПОЗИКА» 19 грудня 2020 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №103501-КС-001 про надання кредиту. 
19 грудня 2020 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ « БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G4988, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. 
19 грудня 2020 року між ТОВ « БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір №103501-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п.1 договору кредиту ТОВ « БІЗНЕС ПОЗИКА» надала позичальнику грошові кошти у розмірі 24 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. 
Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,98815945 процентів за кожен день користування кредитом.
Пунктом 2 договору кредиту визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. 
Пунктом 3 договору кредиту встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов зазначеного договору.
ТОВ « БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). 
ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за договором кредиту, а лише частково сплатила кошти, у неї станом на 16 серпня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 30 788 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 18 199,20 грн., сума прострочених платежів по процентах - 12 588,80 грн.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №103501-КС-001 про надання кредиту від 19 грудня 2020 року у розмірі 30 788 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 7 листопада 2024 року позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №103501-КС-001 про надання кредиту від 19 грудня 2020 року у розмірі 26 400 грн. та 2 077,15 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржує позивач - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним. Суд першої інстанції безпідставно не стягнув нараховані і несплачені (прострочені) проценти за користування кредитом у сумі 4 388 грн.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» має законне право на отримання доходу за кредитним договором у виді процентів за користування кредитними коштами протягом дії строку кредитування.
Суд прийшов до помилкового висновку, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором проценти за користування кредитом нараховані в межах дії договору (16 тижнів), а саме з 19 грудня 2020 року по 10 квітня 2021 року включно і після 10 квітня 2021 року проценти не нараховувались. Жодних штрафних санкцій, передбачених ст.625 ЦК України позивачем не нараховано.
Розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №103501-КС-001 повністю відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, а сума нарахованих процентів у розмірі 12 588,80 грн. підлягає стягненню у повному обсязі.
Просить скасувати рішення Сихівського районного суду міста Львова від 7 листопада 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно з яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість по процентах також у розмірі 4 388 грн. В решті рішення просить залишити без змін. 
Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Д атою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснило нарахування ОСОБА_1 відсотків поза межами строку дії договору в розмірі 4 388 грн.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
Встановлено, що 19 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №103501-КС-001 про надання кредиту в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора, шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 24000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів.
Строк, на який надається кредит - 16 тижнів. Процентна ставка за кредитом фіксована - 0,98815945% в день. Термін дії договору - до 10 квітня 2021 року.
Згідно п.2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіка платежів.
Сторонами в п.3 договору кредиту погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів за період з 2 січня по 10 квітня 2021 року.
До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору від 19 грудня 2021 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) від 19 грудня 2021 року.
Також до матеріалів справи долучено витяг з анкети клієнта ОСОБА_1 , у якому зазначені всі анкетні дані відповідача та інформація стосовно бажаного кредиту.
Приймаючи умови договору, відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з договором, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно їх дотримуватися (п.7 договору кредиту).
Відповідно до квитанцій №329179947 від 19 грудня 2020 року ТзОВ «Бізнес позика» перераховано на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 платіж в розмірі 24 000 грн. відповідно до кредитного договору №103501-КС-001 від 19 грудня 2020 року.
ОСОБА_1 не заперечує факту укладення 19 грудня 2020 року договору №103501-КС-001 про надання кредиту.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. Впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норм права.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22) зроблено висновок, що: «за змістом ст.526, ч.1 ст.530, ст.610 та ч.1 ст.612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.
Є встановленим, що сторони погодили строк кредитування (16 тижнів) - до 10 квітня 2021 року. Процентна ставка за кредитом фіксована: 0,98815945% в день. 
Сторонами було погоджено, що за умови своєчасного виконання умов договору орієнтовна загальна вартість наданого кредиту буде становити 42 240 грн., з яких - 24 000 грн. - наданий кредит, 17 760 грн. - проценти за користування кредитом.
Встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання перед ТОВ виконувала неналежним чином, в зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість з несплати тіла кредиту в розмірі 18 199,20 грн. та процентів в розмірі 12 588,80 грн.
З наданого позивачем розраахунку заборгованості за кредитом вбачається, що проценти за користування ОСОБА_1 кредитом нараховувалися в межах дії договору (з 19 грудня 2020 року по 10 квітня 2021 року). Станом на 10 квітня 2021 року нараховані проценти за договором зафіксовані у розмірі 12 588,80 грн. і після цього не збільшувалися (а.с.12 зворот). Зазначений розрахунок не спростований належними та допустимими доказами.
Враховуючи часткове погашення заборгованості ОСОБА_1 , розмір заборгованості за процентами станом на 10 квітня 2021 року становив 12 588,80 грн., про стягнення яких просив позивач. Після 10 квітня 2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не нараховувала ОСОБА_1 проценти.
З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснювало нарахування ОСОБА_1 процентів поза межами строку дії договору, в зв`язку з чим рішення Сихівського районного суду міста Львова від 7 листопада 2024 року в частині відмови у стягненні процентів у повному обсязі належить скасувати та ухвали в цій частині рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за процентами за договором №103501-КС-01 про надання кредиту від 19 грудня 2020 року в розмірі 12 588,80 грн.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в суді першої та апеляційної інстанцій за звернення до суду з позовною заявою і апеляційною скаргою у загальному розмірі 2 942 (2422,40+519,60) грн. належить стягнути з  ОСОБА_1 в користь позивача.
У іншій частині рішення Сихівського районного суду міста Львова від 7 листопада 2024 року не оскаржене і не переглядається.
Керуючись: ст. ст. 141, 367, п.1, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.
Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 7 листопада 2024 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у повному обсязі та розподілу судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: м.Київ, вул.Лесі Українки, 26, офіс 411) заборгованість за договором №103501-КС-001 про надання кредиту від 19 грудня 2020 року (за процентами) у розмірі 12 588,80 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім грн. 80 коп.) та 2 942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) грн. судового збору.
В решті рішення Сихівського районного суду міста Львова від 7 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 20 березня 2025 року.
Головуючий-______________________Т. І. Приколота
Судді: ________________Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк