П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/22614/24 
                                                                                                     Головуючий у 1-й інстанції: Шувалова Т.О. 
                      Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
10 квітня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у якому просив:
- визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016-2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021,2022, 2023 роки;
- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016-2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021,2022, 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, які полягають у здійсненні ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування грошової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України перерахувати ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням суми грошової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відповідно до суми грошової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, яка зазначена у довідці Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 22.08.2024 № 236 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 та здійснити виплату донарахованих сум даних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, які полягають у відмові перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за кожний місяць стажу служби в поліції від 19 до 22 років - 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії та за кожний місяць стажу служби в поліції від 22 до 25 років - 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії;
- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України перерахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення ОСОБА_1 за кожний місяць стажу служби в поліції від 19 до 22 років - 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії та за кожний місяць стажу служби в поліції від 22 до 25 років - 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він із 07.11.2015 по 31.03.2023 проходив службу на посадах Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. За спірний період, на думку позивача, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено компенсацію за невикористані дні відпусток. Позивач також зауважує, що відповідачем протиправно не включено до складу його грошового забезпечення при звільненні сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016-2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021,2022, 2023 роки.
Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016-2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021,2022, 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, в частині задоволення позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу також подав і позивач у якій він просить скасувати оскаржуване рішення, в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційних скаргах.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням МВС України в Житомирській області 20.07.2015.
Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 31.03.2023 №128 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції із 31.03.2023 відповідно до пункту 2 (за станом здоров`я (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». На час звільнення мав спеціальне звання «підполковник поліції» та перебував на посаді начальника Житомирського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Відповідно до вказаного наказу станом на день звільнення становить: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 18 років 06 місяців 11 днів; вислуга років у пільговому обчисленні - 04 роки 11 місяців 28 днів.
Згідно із наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 30.10.2023 №394 о/с на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023, винесених у справі № 240/15992/23 ОСОБА_1 здійснено перерахунок та зараховано:
- до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 21.09.2004 по 04.10.2004, з 08.04.2005 по 07.10.2014 та з 18.10.2014 по 28.11.2014 у загальній кількості 04 роки 11 місяців 28 днів;
- до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за періоди з 21.09.2004 по 04.10.2004, з 08.04.2005 по 07.10.2014 та з 18.10.2014 по 28.11.2014 загальною кількістю 04 роки 11 місяців 28 днів та встановлено надбавку за стаж служби з урахуванням періоду пільгової вислуги років;
- до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, зараховано час його навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.2000 по 31.01.2004 із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби у загальній кількості 01 рік 08 місяців 00 днів;
- стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 31 березня 2023 року - 23 роки 06 місяців 09 днів.
Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 30.10.2023 №395 о/с внесено зміни до наказу Департаменту від 31.03.2023 № 128 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та викладено його в новій редакції, зокрема, підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Житомирського управління, із 31 березня 2023, з виплатою компенсації за 11 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році, установивши розмір премії за березень 2023 року в розмір 150,231%. Станом на день звільнення становить: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, з урахуванням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року, винесеного у справі № 240/15992/23, - 23 роки 06 місяців 09 днів; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 18 років 06 місяців 11 днів; вислуга років у пільговому обчисленні - 04 роки 06 місяців 11 днів; час навчання, з урахуванням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року, винесеного у справі № 240/15992/23, - 01 рік 08 місяців 00 днів; вислуга років для призначення пенсії, з урахуванням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року, винесеного у справі № 240/15992/23, - 25 років 02 місяці 09 днів.
Відповідач листом від 22.082024 № СЕД-25604-2024 повідомив позивачу, що винагорода, передбачена постановою кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» під час нарахування одноразової грошової допомоги при звільнення не враховується.
Також у вказаному вище листі зазначено, що позивачем не використані такі відпустки: за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 невикористана відпустка становить 37 діб (основна - 30 діб, додаткова - 7 діб); за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 невикористана відпустка становить 38 діб (основна - 30 діб, додаткова - 8 діб); за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 невикористана відпустка становить 39 діб (основна - 30 діб, додаткова - 9 діб); за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 невикористана відпустка становить 25 діб (основна - 15 діб, додаткова - 10 діб); за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 невикористана відпустка становить 21 добу (основна - 10 діб, додаткова - 11діб); за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 невикористана відпустка становить 42 доби (основна - 30 діб, додаткова - 12 діб); за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 невикористана відпустка становить 28 діб (основна - 16 діб, додаткова - 13 діб). Додаткова відпустка відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 роки не використана, за 2023 рік (у період з 01.01.2023 до 31.03.2023) не використана. За фактично відпрацьований час у 2023 році виплачена компенсація за 11 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки.
Крім того, у вказаному листі повідомлено, що здійснення перерахунку грошового забезпечення з урахуванням надбавки за стаж служби в поліції у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, а саме щодо стажу служби у розмірі 45% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії після внесення змін до наказу Департаменту від 31.03.2023 №128, що стосувалося стажу служби в поліції та перерахунку одноразової грошової допомоги з урахуванням вище зазначеного перерахованого грошового забезпечення повідомлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі № 240/15992/23 зобов`язано Департамент здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років в пільговому обчисленні та час навчання у вищому навчальному закладі, а також здійснити перерахунок стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції.
Відповідно до довідки відповідача від 22.08.2024 № 232 позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період: з 24.02.2022 до 25.03.2022 в сумі - 30000 грн, з 26.03.2022 до 24.04.2022 в сумі 30000 грн, з 25.04.2022 до 24.05.2022 в сумі 30000 грн, з 25.05.2022 до 23.06.2022 в сум 30000 грн, з 24.06.2022 до 18.07.2022 в сумі 25000 грн, з 19.07.2022 до 23.07.2022 в сумі 5000 грн, з 24.07.2022 до 22.08.2022 в сумі 30000 грн, з 23.08.2022 до 21.09.2022 в сумі 30000 грн, з 22.09.2022 до 21.10.2022 в сумі 30000 грн, з 22.10.2022 до 20.11.2022 в сумі 30000 грн, з 21.11.2022 до 01.12.2022 в сумі 11000 грн, з 02.12.2022 до 26.12.2022 в сумі 24193,50 грн, з 27.12.2022 до 31.12.2022 в сумі 4838,70 грн, з 01.01.2023 до 31.01.2023 в сумі 29999,94 грн, з 01.02.2023 до 28.02.2023 в сумі 9999,92 грн, з 01.03.2023 до 31.03.2023 в сумі 645,16 грн. З 24.02.2022 до 25.03.2022 нараховано збільшену додаткову винагороду у розмірі 50400 грн та з 26.03.2022 до 24.04.2022 у розмірі 9707 грн.
Згідно із довідкою відповідача від 22.08.2024 № 233 про здійснення остаточного розрахунку при звільненні, позивачу установлено розмір премії за березень 2023 у розмірі 166,419% із визначеним стажем служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 31.03.2023 - 18 років 06 місяців 11 днів. В березні 2023 року позивачу було нараховано та виплачено: 1) додаткову винагороду поліцейським на період дії воєнного стану за період з 01.02.2023 до 28.02.2023 в сумі 9999,92 грн; 2) грошове забезпечення з 01.03.2023 до 31.03.2023 (31 день) в сумі 38644 грн (із розрахунку: посадовий оклад з 01.03.2023 до 31.03.2023 в сумі 3550 грн + оклад за спеціальне звання з 01.03.2023 до 31.03.2023 в сумі 2200 грн + надбавка за стаж служби з 01.03.2023 до 31.03.2023 в сумі 2012,50 грн + надбавка до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень 532,50 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби з 01.03.2023 до 31.03.2023 в сумі 6210 грн + премія з 01.03.2023 до 31.03.2023 в сумі 24139 грн). Із відрахуванням обов`язкових податків із борів на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в сумі 9849,92 грн та в сумі 38064,34 грн.
У квітні 2023 року позивачу нараховано та виплачено: додаткову винагороду поліцейським на період дії воєнного стану за період з 01.03.2023 до 31.03.2023 за 2 дні в сумі 645,16 грн;  одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в сумі 347796,72 грн (із розрахунку: посадовий оклад 3550 грн + оклад за спеціальне звання 2200 грн + надбавка за стаж служби 2012,50 грн + надбавка до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень 532,50 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби 6210 грн + премія 24139 грн=38644 грн*50%*18 років). Із відрахуванням обов`язкових податків із борів на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в сумі 635,48 грн та в сумі 342579,77 грн.
Після внесення змін до наказу Департаменту на підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі № 240/15992/23, із відрахуванням обов`язкових податків і зборів позивачу перераховано кошти у сумі 0,53 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неповноти нарахування усіх сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016-2022 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки.
Так, Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Закон України «Про відпустки» установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відпустки установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4)соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5)відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону України «Про відпустки»).
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.
Відповідно до частин дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Аналізуючи наведені норми законодавства, вбачається, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки положеннями Закону №580-VIII і Порядком МВС №260, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».
Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Дана правова позиція узгоджується із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року по справі №160/10875/19, від 31 березня 2021 року в справі №320/3843/20.
Щодо додаткових відпусток позивача.
Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" передбачено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до п.12 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги (серед іншого) з використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Як убачається з матеріалів справи, на момент звільнення зі служби в поліції позивач не використав щорічні та додаткові відпустки за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 невикористана відпустка становить 37 діб (основна - 30 діб, додаткова - 7 діб); за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 невикористана відпустка становить 38 діб (основна - 30 діб, додаткова - 8 діб); за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 невикористана відпустка становить 39 діб (основна - 30 діб, додаткова - 9 діб); за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 невикористана відпустка становить 25 діб (основна - 15 діб, додаткова - 10 діб); за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 невикористана відпустка становить 21 добу (основна - 10 діб, додаткова - 11 діб); за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 невикористана відпустка становить 42 доби (основна - 30 діб, додаткова - 12 діб); за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 невикористана відпустка становить 28 діб (основна - 16 діб, додаткова - 13 діб). Додаткова відпустка відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 роки не використана, за 2023 рік (у період з 01.01.2023 до 31.03.2023) не використана та компенсацію за вказані невикористані календарні дні відпусток при звільненні з поліції не отримав.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та відновлення порушеного права позивача на отримання спірних компенсацій.
Щодо вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням суми грошової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відповідно до суми грошової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, колегія суддів зазначає наступне.
У статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зазначено: "2. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
3. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
4. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України."
Пунктом 3 Постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. № 704 визначено, щоб виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Відповідно до вказаних правових норм, наказом Міністерства оборони від 07.06.2018 № 260 було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) передбачено установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Суд звертає увагу, що в постанові Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 зазначено:
"2-1. Установити, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги."
В розділі XXIII "Виплата грошової допомоги для оздоровлення" Порядку № 260 зазначено:
"6. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги."
Розділом XXXI "Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби" Порядку № 260 не передбачено, що розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки визначається, виходячи з розміру додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168
Відповідно до п.3 XXXI "Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби" розділу у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
В розділі XXXII "Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби" Порядку № 260 зазначено:
"5. Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються:
звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою".
Відповідно до п. 2 розділі XXIII "Загальні положення" Порядку № 260 додаткова винагорода на період дії воєнного стану належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, тобто не має постійного характеру, а тому, враховуючи приписи пунктів 7, 8 вказаного розділу, не повинна враховуватись при виплаті грошового забезпечення, яке визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів.
Отже, відповідно до вказаних нормативно-правових актів, при розрахунку грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, не враховуються додаткова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а тому відповідач не повинен був обраховувати вказані виплати з урахуванням такої винагороди.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі №240/32125/23, від 16.01.2025 у справі №  200/1564/24, а також від 27.03.2025 у справі №240/2921/23, якою скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023 (на які посилається у своїй апеляції позивач) та у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України перерахувати позивачу грошове забезпечення за кожний місяць стажу служби в поліції від 19 до 22 років - 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії та за кожний місяць стажу служби в поліції від 22 до 25 років - 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії, колегія суддів зазначає наступне.
Абзацом 1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова КМУ №988) в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, було установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п.2 Постанови КМУ № 988 порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Пунктом 3 Постанови КМУ № 988, серед іншого, затверджені схема окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах згідно з додатком 1; схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.
Пунктом 4 Постанови КМУ № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема, 1) установлювати:
посадові оклади поліцейським та курсантам закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, в розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 2 - 10;
надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби;
підвищення за службу в поліції особливого призначення (особам, які безпосередньо виконують функції із забезпечення громадського порядку та безпеки громадян) у розмірі до 100 відсотків посадового окладу;
Пунктом 5 Постанови КМУ № 988 передбачена виплата, зокрема, надбавки за стаж служби в поліції в розмірах згідно з додатком 11.
Відповідно до додатку 11 Постанови КМУ № 988 за стаж служби в поліції від 19 до 22 років розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням становить 40%; за стаж служби від 22 до 25 років становить 45%.
Судом встановлено, що після виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі № 240/15992/23, відповідачем внесено зміни до наказу від 31.03.2023 № 128 о/с та зазначено, що стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років становить 23 роки 06 місяців 09 днів.
Тобто, розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням позивачу повинно бути встановлено у розмірі 45%.
Матеріалами справи встановлено, що після ухвалення судового рішення, відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача за березень 2023 року (останній місяць служби), шляхом нарахування та виплати надбавки за стаж служби у розмірі 45 %, надбавки за специфічні умови проходження служби та премію, станом на 31 березня 2023 року.
Однак колегія суддів вважає, що внісши зміни до наказу від 31.03.2023 № 128 о/с та зазначивши, що стаж служби позивача в поліції для виплати надбавки за вислугу років становить 23 роки 06 місяців 09 днів, відповідач повинен був перерахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за кожний місяць стажу служби в поліції від 19 до 22 років - 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії та за кожний місяць стажу служби в поліції від 22 до 25 років - 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії, однак цього не зробив.
Колегія суддів вважає, що порушене право позивача може бути відновлене не лише перерахунком стажу служби позивача в поліції для виплати надбавки за вислугу років, а й перерахунком самої надбавки, відповідно до вказаного стажу служби.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в зазначеній частині слід скасувати та позовні вимоги задовольнити.
Положення ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову у вказаній частині. 
В решті рішення суду слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні пунктів 5 та 6 позовних вимог.
Прийняти у цій частині нову постанову якою позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, які полягають у відмові перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за кожний місяць стажу служби в поліції від 19 до 22 років - 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії та за кожний місяць стажу служби в поліції від 22 до 25 років - 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії.
Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України перерахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення ОСОБА_1 за кожний місяць стажу служби в поліції від 19 до 22 років - 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії та за кожний місяць стажу служби в поліції від 22 до 25 років - 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії.
У решті рішення суду залишити без змін.   

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.