ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 712/9749/24		
Провадження № 22-ц/821/487/25		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»,
відповідач -  ОСОБА_1 , 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2024 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до суду із вищевказаним позовом, яким просило стягнути з  ОСОБА_1 69792,00 грн - плати за користування кредитом, 1491,17 грн - 3 % річних, 15262,66 грн - інфляційних втрат на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19,03.2008, 2422,40 грн - судових витрат.
В обґрунтування позову вказано на те, що 19.03.2008 між Кредитною спілкою «Федерація» та ОСОБА_1 було укладено Договір споживчого кредиту № АЦ-00656.
Згідно із п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 5000,00 грн.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредит надавався строком на 12 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту, тобто з 19.03.2008 до 19.03.2009 включно. 
Відповідно до видаткового касового ордеру серії 01АААК № 142544 від 19.03.2008, КС «Федерація» видала суму коштів у розмірі 5000,00 грн на користь ОСОБА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.11.2011 у справі № 2-4456/11 стягнено з ОСОБА_1 на користь КС «Федерація» заборгованість за Договором споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 в розмірі 52249,44 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду, укладену між КС «Федерація» та ОСОБА_1 відповідно до умов та порядку виконання відповідачем зобов`язання згідно Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008.
ОСОБА_1 порушені взяті та затверджені судом грошові зобов`язання в частині строків здійснення такого виконання та визначених об`ємів грошових коштів, котрі підлягали до перерахування боржником у добровільному порядку.
17.03.2023 між КС «Федерація» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено Договір № 17-03-2023/8 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості.
Згідно із п. 1.2. даного Договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає Покупцю, а Покупець придбаває (набуває) права вимоги до ОСОБА_1 , що іменується надалі Боржник, щодо виконання грошового зобов`язання, зокрема та не обмежуючись, у розмірі 61668,11 грн, набутих Продавцем та належних останньому на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008, та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили, та існує (винесене) у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником грошового зобов`язання на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.06.2023 замінено сторону у справі № 2-4456/11 під час примусового виконання ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі за позовом КС «Федерація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, КС «Фортеця» на правонаступника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2023 поновлено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу у вигляді ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012 та видано дублікат виконавчого документу у вигляді ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012.
Вказано, що відповідно до постанови Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.11.2023 відкрито виконавче провадження № 73242761 щодо примусового виконання ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованості у розмірі 61668,11 грн.
На сьогодні вказана ухвала апеляційного суду не виконана.
Зазначено, що згідно п. 3.1-3.3 Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 плата за користування кредитом (відсотки) становить 58 % від всієї суми кредиту за кожен день користування кредитом. 
Відповідно до п. 3.8 Договору при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків більш ніж на три дні, подальше нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за потроєною відсотковою ставкою, ніж та, яка зазначена в п. 3.1 Договору.
У зв`язку із порушенням відповідачем умов Договору, розмір плати користування кредитом становить 69792,00 грн.
Вказано, що у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо нарахування, у відповідності до ст. 625 ЦК України, 3 % річних у сумі 1491,17 грн та суму нарахованих інфляційних втрат у сумі 15262,66 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 1491,17 – 3% річних, 15262, 66 грн - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 468,93 грн, а всього 17222,76 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено право вимоги як кредитора щодо ОСОБА_1 , враховуючи протокол аукціону від 10.03.2023, Договір від 17.03.2023, Акт про придбання майна на аукціоні від 17.03.2023 та Акт приймання-передачі права вимоги від 17.03.2023.
Суд звернув увагу, що у Акті про придбання майна на аукціоні від 17.0.2023, протоколі про проведення аукціону від 10.03.2023 та Договорі № 17-03-2023/8 від 17.03.2023 зазначено про придбання ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» права вимоги щодо ОСОБА_1 на розмір заборгованості 61668,11 грн, набуто на підставі грошових зобов`язань: Договір кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області про затвердження мирової угоди від 14.03.2012.
Судом першої інстанції вказано, що позивачем належними та допустимими доказами, окрім посилання на ухвалу суду від 14.03.2012, як на визначення розміру грошового зобов`язання, - не доведено окремий розмір заборгованості щодо боржника ОСОБА_1 , який виник за Договором кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008.
При цьому, жодного підтвердження, як вказував позивач, що він має право вимоги на розмір заборгованості 69792,00 грн, на думку суду першої інстанції, не доведено. Посилання позивача на норми ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України є безпідставними, оскільки дані норми стосуються загальних положень про договори, поняття та умови договору.
Суд вважав, що позивач не наділений правом звернення до суду про стягнення з відповідача розміру плати за користування кредитом в сумі 69792,00 грн, а тому дані вимоги не підлягали до задоволення.
За результатами розгляду справи та дослідженими доказами, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних (за період з 15.03.2012 по 29.02.2022) в сумі 1491,17 грн та інфляційних втрат в сумі 15262,66 грн.
Позивачем наданий розрахунок заборгованості, який ніким не спростований, а тому суд прийняв його за належний доказ у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

27.01.2025 через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»подало апеляційну скаргу, в якій оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 69792,00 грн плати за користування кредитом. Просить в цій частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2025 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 69792,00 грн плати за користування кредитом та судові витрати у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
В обґрунтування вказано на те, що суд, зазначаючи, що позивач не набув права на отримання плати за користування кредитом на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008, порушив приписи ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012 із врахуванням ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.06.2023 у справі № 2-4456/11 та ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2023 у справі № 2-4456/11, ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»» вже набуло право відповідної вимоги за певний період прострочення та існування заборгованості згідно Договору кредиту № АЦ-00656 від 19.03.08.
Вказує, що судом враховано та здійснено аналіз як існуючих доказів, так і їх зміст вибірково, адже, зокрема та не обмежуючись, судом наводилися мотиви існування Договору № 17-03-2023/8 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості від 17.03.2023, навіть окремо має місце посилання на його пункти та умови, в цей же час повністю проігноровано положення змісту п. 1.7. Договору, відповідно до котрого за результатами укладення/підписання даного Договору, покупець наділяється всіма правами продавця, що випливають із Договору кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили, а також у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником грошового зобов`язання на підставі Договору споживчого кредиту та вказаної ухвали апеляційного суду.
Вказує, що право на отримання виконання відповідачем як грошового зобов`язання, набутих та належних кредитору на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008, так і всіх інших додаткових прав як кредитора у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням Боржником/Відповідачем відповідного грошового зобов`язання на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008, підтверджене та витікає із сутності необхідності виконання грошового зобов`язання згідно Договору споживчого кредиту та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012.
Зазначає, що згідно п. 3.1. Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008, плата за користування кредитом (відсотки) становить 58 % від всієї суми кредиту за кожен день користування кредитом. 
Прострочення сплати кредиту та/або відсотків за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування відсотків, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем (п. 3.6. Договору споживчого кредиту).
Відповідно до п. 3.8. Договору кредиту, при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків більше ніж на три дні, подальше нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за потроєною відсотковою ставкою, ніж та, яка зазначена у п. 3.1 Договору. Нарахування відсотків за такою ставкою здійснюється до дня погашення Позичальником поточної заборгованості, а з наступного дня - за відсотковою ставкою, визначеною у п. 3.1. Договору. 
Таким чином, у зв`язку із порушенням відповідачем умов даного Договору, не поверненням раніше отриманих коштів та існуванням на сьогодні заборгованості згідно Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008, розмір плати за користування кредитом становить 69792,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
       
Відповідно до Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008, укладеного між Кредитною спілкою «Федерація» та ОСОБА_1 , Кредитна спілка зобов`язувалася надати позичальнику кредит у сумі 5000,00 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (а.с. 50-51).
Згідно п. 2.1 даного Договору кредит надавався строком на 12 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту, тобто з 19.03.08 по 19.03.2009.
Пунктом 3.1 Договору встановлено, що плата за користування кредитом (відсотки) становить 58 % річних від всієї суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відсотки нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, включаючи день надання кредиту.
Сторони домовились, що погашення кредиту та відсотків за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1) (п. 3.3 Договору).
Відповідно до п. 3.8 Договору споживчого кредиту при порушені строків сплати кредиту та (або) відсотків більше ніж на 3 дні, подальше нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за потроєною відсотковою ставкою, ніж та, яка зазначена у п. 3.1 Договору. Нарахування відсотків за такою ставкою здійснюється до дня погашення позичальником поточної заборгованості, а з наступного дня – за відсотковою ставкою, визначеною у п. 3.1 Договору.
Копією видаткового касового ордеру серії 01АААК № 142544 від 19.03.2008 підтверджується видача ОСОБА_2 кредиту у сумі 5000,00 грн за Договором споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 (а.с. 47).
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.11.2011 у справі № 2-4456/11 стягнено з ОСОБА_1 на користь КС «Федерація» заборгованість за Договором № АЦ-00656 від 19.03.2008 в розмірі 52249,44 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, яка набрала законної сили, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.11.2011 скасовано, визнано мирову угоду, укладену між КС «Федерація» та ОСОБА_1 відповідно до умов та порядку виконання відповідачем зобов`язання згідно Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 (а.с. 60-61).
Відповідно до Протоколу про проведення аукціону № BRD001-UA-20230228-35308 10.03.2023 був проведений другий повторний аукціон з продажу права вимоги КС «Федерація» щодо погашення дебіторської заборгованості до ОСОБА_1 у розмірі 61668,11 грн, а саме: заборгованість за Договором споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008. Заборгованість підтверджена ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012у справі № 22ц/2390/465/2012. Переможець аукціону – ТОВ «Ніко-Тайс». Ціна продажу лоту – 370,01 грн без ПДВ (а.с. 45).
Згідно Акту про придбання майна на аукціоні від 17.03.2023 покупець сплатив продавцю усі необхідні до сплати кошти, а продавець передав у власність покупця право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 61668,11 грн, яке виникло на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012у справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили . Вартість майна складала – 370,01 грн без ПДВ (а.с. 56).
17.03.2023 між КС «Федерація» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» був укладений Договір № 17-03-2023/8 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості (а.с. 54-55).
Згідно з п. 1.2. цього Договору продавець продає покупцю, а покупець придбає (набуває) права вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання грошового зобов`язання, зокрема та не обмежуючись, у розмірі 61668,11 грн, набутих продавцем та належних останньому на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили, та існує (винесене) у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником грошового зобов`язання на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008.
Акт приймання-передачі права вимоги (приймання-передавання документів, що підтверджують право вимоги) згідно Договору № 17-03-2023/8 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості складений та підписаний сторонами 17.03.2023 (а.с. 55 зворотній бік).
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.06.2023 замінено сторону у справі № 2-4456/11 (22ц/2390/465/2012 апеляційне провадження) під час примусового виконання ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі за позовом КС «Федерація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, КС «Фортеця» на правонаступника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2023 поновлено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу у вигляді ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012 та видано дублікат виконавчого документу у вигляді ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012.
Відповідно до постанови Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.11.2023 відкрито виконавче провадження № 73242761 щодо примусового виконання ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованості у розмірі 61668,11 грн (а.с. 31).
Згідно з наданої Інформації про виконавче провадження від 14.08.2024 стан виконавчого провадження № 73242761 – відкрито; боржник – ОСОБА_1 ; сума звернення стягнення – 61668,11 грн (а.с. 29-30).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача і лише в оскаржуваній ним частині - в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 69792,00 грн плати за користування кредитом.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1  на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 69792,00 грн плати за користування кредитомв повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, договором про відступлення права вимоги, може бути встановлено, що до нового кредитора переходять не усі права вимоги за договором позики, а лише їх частина.
Згідно з ст. 517 ЦПК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду справи оригінал Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008; копія видаткового касового ордеру серії 01АААК № 142544 від 19.03.2008 про отримання ОСОБА_1 в кредит грошових коштів у розмірі 5000,00 грн на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008; копія ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили, були передані КС «Федерація» ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» при укладенні Договору купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості № 17-03-2023/8 від 17.03.2023 на підтвердження права вимоги до ОСОБА_1 щодо грошового зобов`язання у розмірі 61668,11 грн, набутого та належного КС «Федерація» на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012 в разі порушення строків чи порядку оплати сум, визначених мировою угодою, ОСОБА_1 сплачує КС «Федерація» всю суму боргу в розмірі 61668,11 грн, з яких: тіло кредиту - 5000,00 грн, основні відсотки – 5590,70 грн, додаткові відсотки – 14274,32 грн, неустойка – 27384,42 грн, упущена вигода – 9418,67 грн.
Однією з позовних вимог ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було стягнення з відповідача 69792,00 грн плати за користування кредитом.
Відмовляючи ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено право вимоги на розмір заборгованості у сумі 69792,00 грн. 
Скаржник в апеляційній скарзі в якості її мотивів посилається на п. 3.8. Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 відповідно до якого при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків більше ніж на три дні, подальше нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за потроєною відсотковою ставкою, ніж та, яка зазначена у п. 3.1 Договору. Нарахування відсотків за такою ставкою здійснюється до дня погашення позичальником поточної заборгованості, а з наступного дня – за відсотковою ставкою, визначеною у п. 3.1 Договору.
У зв`язку з порушенням відповідачем умов даного Договору, скаржник вважає, що розмір плати за користування кредитом, згідно наданого ним розрахунку, становить 69792,00 грн за період з 15.03.2012 по 29.02.2020. З цього приводу слід зазначити наступне.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність (ст. 536 ЦК України).
Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Це відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17.
Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, проценти, які нараховуються після спливу строку кредитування, є процентами, які кредитор (позикодавець) має право стягнути з позичальника на підставі ст. 625 ЦК України, є процентами, які нараховуються після спливу строку кредитування і лише у випадку прострочення виконання основного зобов`язання - неповернення суми кредиту за кредитним договором та несплати процентів, нарахованих протягом строку кредитування в строки, визначені в кредитному договорі.
Таким чином, законодавство чітко розрізняє поняття: проценти за користування кредитом - як проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у кредитному договорі та під якими розуміються проценти за правомірне користування кредитними коштами, розмір яких визначається в кредитному договорі та проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.
Відповідно, враховуючи вищезазначену різну правову природу вказаних процентів, вони не є тотожними за своєю суттю, а відтак, це обумовлює різні правові наслідки можливості їх нарахування та обов`язковості їх нарахування кредитором та сплати боржником.
Згідно п. 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У п. 140 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Тобто, позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти.
Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Відповідно до п. 2.1 Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 кредит надавався строком на 12 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту, тобто з 19.03.2008 до 19.03.2009. 
Тобто, строк кредитування скінчився 19.03.2009 (останній день дії кредитного договору).
Таким чином, апеляційний суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012 визнано мирову угоду між КС «Федерація» та ОСОБА_1 , в якій відповідач зобов`язувався оплатити КС «Федерація», зокрема, 5590,70 грн основні відсотки (відсотки за користування кредитом) та 14274,32 грн (додаткові відсотки).
Згідно Договору № 17-03-2023/8 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості від 17.03.2023 ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» придбало (набуло) право вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання грошового зобов`язання у розмірі 61668,11 грн набутих продавцем та належних останньому на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили, та існує (винесене) у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником грошового зобов`язання на підставі Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008.
Так, відсотки за користування кредитом у розмірах 5590,70 грн та 14274,32 грн є складовою частиною загальної суми заборгованості 61668,11 грн, яка стягується з відповідача відповідно до ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 у справі № 22ц/2390/465/2012.
Позивач просив стягнути плату за користування кредитом з 15.03.2012, тобто з наступного дня після винесення вище вказаної ухвали Апеляційного суду Черкаської області та поза межами дії строку Договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008. 
Відтак, вимога щодо стягнення з відповідача плати за користування кредитом у розмірі 69792,00 грн за період з 15.03.2012 по 29.02.2020 є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній його частині.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року в частиністягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 1491,17 – 3% річних та 15262,66 грн - інфляційних втрат апеляційним судом не переглядалось.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»- залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року в оскаржуваній частині- залишити без змін.
В іншій частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 1 травня 2025 року.

Головуючий          Л. І. Василенко

 Судді:                                                          О. В. Карпенко

                                                        О. М. Новіков