КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №756/3133/24                                                                                    Головуючий у І інстанції - П`ятничук І.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/3088/2025                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
16 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
 
установив:
 
У березні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до умов кредитного договору №103969379 від 04 квітня 2023 року відповідачу було надано ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є воно, кредит в сумі 5000 грн. з датою повернення - 14 липня 2023 року. 
Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 22 січня 2024 року, за вказаним кредитним договором відповідач перед ним, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», має заборгованість у загальному розмірі 19162,50 грн. 
Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, воно і звернулося до суду з даним позовом.
Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором в сумі 19162,50 грн., а також судових витрат.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року зазначений вище позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №103969379 від 04 квітня 2023 року у розмірі 19162,50 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим,  ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу, а саме, кредитного договору, не відповідає положенням  ст.ст. 77-79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. 
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало доказів того, що йому був наданий примірник кредитного договору та додаток до нього, а тому цей договір не є підставою виникнення прав та обов`язків споживача кредитних послуг. 
Зазначені в копії кредитного договору умови не відповідають тим, що містяться у анкеті-заяві. 
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надано жодних доказів реєстрації його в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті ТОВ «Мілоан» та ідентифікації особи, яка заповнила заявку на видачу кредиту. 
Матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язань надати кредит, оскільки позивач не надав первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу кредитних коштів на його рахунок. Надана позивачем копія платіжного доручення №62287856 від 04 квітня 2023 року не відповідає затвердженій постановою Правління Національного банку України формі,  не містить штампу банка та, на його думку, була спеціально виготовлена для подання до суду.
Просив суд, скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про споживчий кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року,  ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1   кредит в сумі 5000 грн.  зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором, загальним строком на 101 день. В договорі зазначено, що він укладений у електронній формі та підписаний ОСОБА_1    електронним підписом одноразовим ідентифікатором J93420.
До договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» додало копію анкети-заяви на кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року, копію  вказаного договору, копію графіку платежів за договором від 04 квітня 2023 року, паспорта споживчого кредиту від 04 квітня 2023 року.
27 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т. Згідно витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27 липня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №103969379 від 04 квітня 2023 року.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» порушило питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за  договором про споживчий кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року, яка за наданим ним розрахунком становить 19162,50 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 250 грн. - заборгованість за комісіями; 13912,50 грн. - прострочені відсотки.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», але  колегія суддів не може погодитися з ухваленим рішенням суду, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підтвердження законності позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало копію договору про споживчий кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року, копію графіку платежів за договором від 04 квітня 2023 року, паспорта споживчого кредиту від 04 квітня 2023 року, а також копію анкети-заяви на кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року. У договорі  зазначено, що вони укладені у електронній формі та підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Разом з тим, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації ОСОБА_1 при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
До позову  ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» долучило довідку ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, яка підтверджує, що ОСОБА_1 , з яким укладено кредитний №103969379 від 04 квітня 2023 року ідентифікований. Акцепт договору підписаний  з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікаторомJ93420, час відправки ідентифікатора: 04 квітня 2023 року о 17:57:42, номер телефону: НОМЕР_1 . Але вказана довідка була сформована самим кредитодавцем  ТОВ «Мілоан» і  не може вважатися безспірним доказом  проведення ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору.
Колегія суддів також враховує наявність розбіжностей у зазначенні даних про підписання договору в копії анкети-заяви на кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року  та в договорі про споживчий кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року. Так, в договорі вказано, що він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 04 квітня 2023 року о 17:57.  Тоді як в анкеті-заяві зазначено час підписання договору 04 квітня 2023 року о 04:55.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів надання ОСОБА_1 кредиту за  договором про споживчий кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року. Позивач надав копію платіжного доручення 62287856 від 04 квітня 2023 року на суму 5000 грн., яке  підписаного посадовою особою ТОВ «Мілоан» з прикладенням печатки товариства.
Разом з тим, копія вказаного платіжного доручення не може вважатися належним доказом надання ОСОБА_1 кредиту на підставі вказаного договору, оскільки вона не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. Надана ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» копія платіжного доручення 62287856 від 04 квітня 2023 року не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу.
В матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме ОСОБА_1 
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу  коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит №103969379 від 04 квітня 2023 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу.
Суд першої інстанції помилково вважав доведеним ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» проведення ТОВ «Мілоан» ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору та надання ОСОБА_1 кредиту за вказаним договором про споживчий кредит. 
А тому, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2906,88 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місце знаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2906,88  грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

 
Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба