ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/31/25 Справа № 175/866/24 	  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2025 року                                                        м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Ковалюмнус Е.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Нещерета О.С. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює менеджером на ГК «АЛБО», який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, -
В С Т А Н О В И Л А:
В постанові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 року зазначено, що, відповідно до протоколу серії ААД № 735121 від 31 грудня 2023 року, 31.12.2023 року о 17:10 год., в м. Краматорськ, на перехресті вулиці Василя Стуса – вулиці Двірцевої, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/з НОМЕР_1 , перед початком руху на зелений сигнал світлофора не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Mazda CX-5», д/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, без постраждалих, чим порушив п.10.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
 
Постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
На вказану постанову суду представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокатом Нещеретом О.С. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що ОСОБА_1 не був учасником ДТП, оскільки за кермом був водій зі служби 905, послуга тверезий водій. На думку адвоката, протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом по справі, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; схема ДТП також не може бути беззаперечним доказом по справі, оскільки підпису ОСОБА_1 на ній не має, а інших доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, матеріали справи не містять. 
Потерпілий ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явилявся, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник - адвокат Нещерета О.С. в судовому засіданні 16.09.2024 року підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.
Перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи наведені в апеляційної скарзі, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ст. 124 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не містять встановлених саме судом першої інстанції обставин вчинення чи не вчинення ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, не зазначено в чому саме виразилось таке правопорушення.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення судом І інстанції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи 29 березня 2024 року, що свідчить про грубе порушення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на захист.
Статтею 268 КУпАП передбачені права, якими наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що є безумовною підставою для скасування постанови суду. 
Крім того, апеляційний суду з метою поновлення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, а саме знайомитися з матеріалами справи, бути присутнім в судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, тощо, викликав його до апеляційного суду разом з адвокатом, де останні своїми правами скористалися, наддали пояснення.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 року вбачається, що мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, письмовими поясненнями та рапортом працівника поліції.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліціїне може бути беззаперечними доказом по справі провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
На думку апеляційного суду, суд І інстанції дійшов до передчасного висновку про визнання винуватості ОСОБА_1 , оскільки пояснення потерпілого ОСОБА_2 , на які посилається суд І інстанції в своїй постанові, не є належними доказами правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки потерпілий ОСОБА_2  у судовому засіданні суду І інстанції безпосередньо не допитувався та не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому його письмові пояснення також не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Крім того, схема місця ДТП не підписана  ОСОБА_1 .
На думку апеляційного суду, суд І інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП, допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження відносно  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення, не допитав потерпілого та свідків по справі та не надав оцінку наявним в справі матеріалам. 
Апеляційний суд погоджується з доводами адвоката, що жодних доказів на підтвердження інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 матеріали справи не містять. 
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Нещерета О.С. – задовольнити.
Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024 рокувідносно  ОСОБА_1  – скасувати.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження відносно  ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        Е.Л. Ковалюмнус