РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 562/2327/23
Провадження № 22-ц/4815/301/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В.,
суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Здолбунівська міська рада Рівненської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, звернувся до суду з позовом, згідно якого просить зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом приведення межі належної йому земельної ділянки по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 5622681600:03:001:0079 у відповідність до додатку №1, №4 висновку судової земельно-технічної експертизи №93/23 та усунення накладки розміром 0,0020 га (межі накладення з лінійними розмірами, починаючи з верхнього лівого кута по ходу годинникової стрілки, наступні: 12,82; 2,74; 10,54; 1,85 (м).
В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . 19 липня 1994 року Глинською сільською радою рішенням №6 відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», який був чинний на той момент, йому передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. Зазначає, що у 2022 році він вирішив зареєструвати належну йому земельну ділянку шляхом внесення відомостей про неї до автоматизованої системи Державного земельного кадастру та звернувся до ліцензованої геодезичної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для можливості оформлення даної земельної ділянки у приватну власність. Вказана технічна документація була виготовлена ФОП ОСОБА_3 , однак відповідач як суміжний землевласник відомість про встановлені межові знаки не погодив.
Вказує, що у 2023 році він повторно звернувся до розробника технічної документації ФОП ОСОБА_3 , який склав зведений план земельних ділянок, відповідно до якого є накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні площею 0,0018 га. Саме на цій частині його земельної ділянки знаходиться його надвірна будівля (частина огорожі). Відповідач не вирішує питання у позасудовий спосіб, що змусило позивачу звернутись до суду і просити зобов`язати відповідача вчинити дії по усуненню накладки.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2024 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом приведення межі належної йому земельної ділянки по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 5622681600:03:001:0079 у відповідність до додатку №1, №4 судової земельно-технічної експертизи № 93/23 та усунення накладки розміром 0,0020 га (межі накладення з лінійними розмірами, починаючи з верхнього лівого кута по ходу годинникової стрілки, наступні: 12,82; 2,74; 10,54; 1,85(м).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1073 грн. 60 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд помилково розглянув вимоги сформовані в заяві про уточнення позовних вимог, оскільки подання такої заяви не передбачено ЦПК України, крім того відсутні докази її направлення іншим учасникам. Тому, на думку апелянта, суд вийшов за межі позовних вимог.
Стверджує, що під час судового засідання (09:40 технічного запису від 13.06.2024) позивач особисто пояснив, що відповідач надав йому в користування частину земельної ділянки для проїзду трактором.
Враховуючи, що є власником земельної ділянки ще з 29.01.2008, зареєстрованого 28.12.2020 вважає спосіб захисту обраний позивачем неналежним.
Щодо наявного акту обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 від 26.09.2022 (арк..13) зауважує, що не був присутній при обстеженні, а комісія дійшла висновку про помилкове включення до технічної документації на земельну ділянку відповідача частини, що перебуває в користуванні позивача виключно з його слів.
Посилаючись на висновок земельно-технічної експертизи №93/23 від 15.04.2024, проведений за клопотанням позивача, вказує, що експерт виснувала про накладення земельних ділянок, яка перебуває у власності відповідача із земельною ділянкою, що перебуває лише в користуванні позивача.
На думку апелянта суд не надав належної оцінки тому, що встановлена огорожа між суміжними земельними ділянками АДРЕСА_1 та №44 виключно у місці накладення земельних ділянок не зведена на суцільному цоколі (фундаменті), що свідчить про її тимчасовість, що узгоджується з поясненням позивача і відповідача у судовому засіданні 13.06.2024 року, наявними фотознімками.
Також вважає, що суд неправомірно відмовив у прийнятті висновку експерта за результатами додаткової судової інженерно-технічної експертизи від 14.10.2024 №58/24, якою підтверджується, що межа між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у місці накладення, станом на 2001 рік, за архівними матеріалами КП «Рівненське ОБТІ» (Абрису присадибної земельної ділянки), була прямою лінією.
Просили апеляційний суд врахувати зазначений висновок та допитати в якості свідка судового експерта.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує викладені апелянтом доводи.
Зазначає, що у підготовчому судовому засіданні представник відповідача був ознайомлений з заявою про уточнення позовних вимог.
Вказує на наявність висновку експерта та той факт, що відповідачем не подавались ані відзив по справі, ані будь-які докази на спростування доводів, наведених у позовній заяві.
Стверджує, що відповідач не висловлював зауважень щодо запропонованих позивачем питань та не пропонував власних питань. До суду із клопотанням про призначення додаткової експертизи не звертався. Відтак вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у прийнятті висновку додаткової експертизи..
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторона позивача в судове засідання не з`явилась та підтвердження поважності причин такої неявки до суду не подала.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19 липня 1994 року Глинською сільською радою рішенням №6 відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га.

Відповідно до ст.22 діючого на той час Земельного Кодексу України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

В матеріалах справи станом на той час і тепер, відсутні докази винесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно відсутні графічні матеріали які підтверджували б конфігурацію земельної ділянки   ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , зокрема зі спірною частиною земельної ділянки площею 20 кв.м., яка знаходиться на приватизованій земельній ділянці   ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.09.2022 року №308784875 позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
Як вбачається з довідки №1288 від 20 грудня 2021 року виданої П`ятигірським старостинським округом Здолбунівської міської ради Рівненської області, ОСОБА_1 згідно запису земельно - шнурової книги має у постійному користуванні земельну ділянку орієнтовною площею 0,59 га, в тому числі: 0,53 га для ведення особистого селянського господарства та 0,06 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Глинськ.
Доказів набуття у встановленому законом порядку в користування ОСОБА_1 зазначених вище земельних ділянок у вказаних площах, графічних матеріалів, щодо їх розташування та конфігурації, в матеріалах справи також немає.
26 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_3 з заявою щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) в межах населеного пункту АДРЕСА_1 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №319564241 від 04.01.2023 року відповідач   ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1388 га, з кадастровим номером 5622681600:03:001:0079.

Відповідно до акту про обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 від 26 вересня 2022 року, який 28 вересня 2022 року був затверджений на сесії Здолбунівської міської ради Рівненської області, що підтверджується рішенням №1342, встановлено, комісія дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_4 , при виготовленні документації із землеустрою на сусідню земельну ділянку ОСОБА_1 , кадастровий номер 5622681600:03:001:0079, помилково включив частину земельної ділянки, що перебуває в користуванні ОСОБА_1 . В результаті помилкових дій ФОП ОСОБА_4 частина земельної ділянки загородженої парканом по АДРЕСА_1 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_1 увійшла до земельної ділянки з кадастровим номером 5622681600:03:001:0079, що передана у власність ОСОБА_1 .

05 січня 2023 року Державним кадастровим реєстратором відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по АДРЕСА_1 з таких підстав: «розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини» та рекомендовано виправити перетин ділянок з ділянкою 5622681600:03:001:0079, що підтверджується рішенням №РВ-0700004092023 від 05.01.2023 року.

Частиною першою статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
У частинах другій, третій статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні;
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В межах розгляду справи позивачем було заявлено клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 93/23 від 15.04.2024 року виявлено, що є накладання земельних ділянок між собою, що перебуває у користуванні позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та у власності відповідача ОСОБА_1 , кадастровий номер якої 5622681600:03:001:0079. Площа накладання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , яка накладається на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 - 0,0020га, межі накладання з лінійними розмірами, починаючи з верхнього лівого кута по ходу годинникової стрілки, наступні: 12,82; 2,74; 10,54; 1,85(м).
Водночас такий висновок не містить відомостей про те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ОСОБА_1 від 2020 року не відповідає вимогам земельного законодавства.

Акт про обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 від 26 вересня 2022 року, який 28 вересня 2022 року, затверджений на сесії Здолбунівської міської ради Рівненської області рішенням №1342 констатує про помилкове включення до технічної документації відповідача частини земельної ділянки, якою користується позивач, ґрунтуючись на наявності паркану, однак зведений паркан не є капітальною спорудою та не потребує спеціальних дозволів на його будівництво, а тому не може бути безумовною підставою для визначення за позивачем права на спірну частину земельної ділянки.
Крім того, як вбачається з пояснень  ОСОБА_1 , він не заперечувавв суді, що ОСОБА_1  надав йому в користування частину земельної ділянки для проїзду трактором.
Місцевим судом, з процесуальних підстав не прийнята, як доказ, додаткова судова земельно-технічна експертиза, однак слід взяти до уваги наявний абрис земельної ділянки по АДРЕСА_2 станом на 2001 рік, який відображає обєктивну реальність - лінія розподілу з сусідньою земельною ділянкою АДРЕСА_1 є прямою.
Доказів законного перетину цієї прямої лінії розмежування двох земельних ділянок і розташування на ділянці АДРЕСА_2 частини земельної ділянки площею 20 кв.м. ОСОБА_1 не надав суду.
З огляду на викладене не заслуговує на увагу згаданий вище висновок комісії обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 від 26 вересня 2022 року, затверджений на сесії Здолбунівської міської ради рішенням №1342 від 28 вересня 2022 року про помилку ФОП ОСОБА_4 при виготовленні документації із землеустрою ділянки № НОМЕР_1 .

Слід зважати на те, що позивач технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вперше розробив лише у 2022 році, що фактично є початком формування цієї земельної ділянки і її визначенням як індивідуального об`єкта цивільних прав.
За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач підтвердив факт перетину земельних ділянок, проте не надав достатніх доказів того, що має пріоритетне перед відповідачем право на вказану частину земельної ділянки, яка розташована та приватизована на земельній ділянці № НОМЕР_1 та належить ОСОБА_1 .
Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1610,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1610,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 11 квітня 2025 року.

Судді:                                                                        Боймиструк С.В.

                                                                               Гордійчук С.О.

                                                                               Шимків С.С.