Дата документу 28.04.2025 Справа № 333/6863/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 333/6863/24
Провадження №22-ц/807/816/25
Головуючий в 1-й інстанції – Ходько В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника Тивоненка Данила Руслановича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 17 лютого 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором № 1156-854-2 від 19.10.2023 у розмірі 46 200,00 грн. за період з 31.10.2023 по 09.07.2024, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином. 

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2025 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 48, м. Київ, 04112, ЄДРПОУ 41466388) заборгованість за кредитним договором № 1156-854-2 від 19.10.2023 по нарахованим і несплаченим процентам у розмірі 46 200,00 грн. за період з 31.10.2023 по 09.07.2024, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього 58 622 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять дві) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника Тивоненка Данила Руслановича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову якою відмовити у задоволені позову повністю.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідачка у справі не укладала з позивачем кредитного договору і позивачем в підтвердження протилежного не надано належних доказів. Витрати на правничу допомогу, стягнуті за судовим рішення є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Стягнути з відповідачки судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2023 ОСОБА_2 підписала електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, кредитний договір № 1156-854-2 та додатки до нього, за змістом якого ТОВ "Фінансова компанія "Процент" надало ОСОБА_2 кредит в сумі 5 000,00 грн. (а.с.10-15).

Умовами укладеного договору визначено розмір кредиту, дата повернення кредиту, умови і порядок надання кредитодавцем грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору, а саме надання позичальнику кредиту в сумі 5 000,00 грн. на строк 365 днів зі сплатою процентної ставки 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Акцепт оферти позичальником здійснено шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 341115, що підтверджується витягами з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Фінансова компанія "Процент" від 19.10.2023, Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "Фінансова компанія "Процент" (а.с.21-31).

ТОВ "Фінансова компанія "Процент" свої зобов`язання за договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. на карту № НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою FONDY № 669176389 від 19.10.2023, листом АТ КБ "ПриватБанк" від 13.09.2024 та випискою по рахунку за період з 19.10.2023 по 24.10.2023 (а.с.16, 93-95).

Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданих позивачем, станом на 09.07.2024 у ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 200,00 грн., з якої: 5 000,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 46 200,00 грн. – прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с.17-20).

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

19.10.2023 ОСОБА_2 підписала електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, кредитний договір № 1156-854-2 та додатки до нього, за змістом якого ТОВ "Фінансова компанія "Процент" надало ОСОБА_2 кредит в сумі 5 000,00 грн. (а.с.10-15).

Акцепт оферти позичальником здійснено шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 341115, що підтверджується витягами з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Фінансова компанія "Процент" від 19.10.2023, Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "Фінансова компанія "Процент" (а.с.21-31).

ТОВ "Фінансова компанія "Процент" свої зобов`язання за договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. на карту № НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою FONDY № 669176389 від 19.10.2023, листом АТ КБ "ПриватБанк" від 13.09.2024 та випискою по рахунку за період з 19.10.2023 по 24.10.2023 (а.с.16, 93-95).

Доводи відповідача щодо відсутності доказів укладення кредитного договору є безпідставними. Матеріалами справи підтверджено, що без створення позичальником даних по заявці на кредит, без отримання листа смс-повідомлення про погодження кредиту, без підписання позичальником одноразовим ідентифікатором договору та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір, вказаний договір не був би укладений.

Тобто відповідачем здійснено ряд активних дій з метою укладання кредитного договору, зокрема надано особисті відомості такі як дані паспорту, номер платіжної картки, правильність яких не спростовано. Довідкою FONDY № 669176389 від 19.10.2023, випискою по рахунку за період з 19.10.2023 по 24.10.2023 наданою АТ КБ "ПриватБанк" підтверджується зарахування на платіжну картку суми кредиту.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій кредитний договір не був би укладений між сторонами, колегія суддів приходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача та відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданих позивачем, станом на 09.07.2024 у ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 200,00 грн., з якої: 5 000,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 46 200,00 грн. – прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с.17-20).

Вказаний розрахунок відповідає умовам договору позики, які узгоджені сторонами. 

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

В кредитному договорі було визначено, що процентна ставка на день становить 3,5% в день, що за весь строк кредитування складає 1277,50% річних.

Сума заборгованості за кредитом складає: 5 000,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 46 200,00 грн. – прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом за період з 31.10.2023 по 09.07.2024р.

Таким чином, розмір нарахованих процентів навіть не за весь період кредитування перевищує більше ніж в 9 разів розмір основної заборгованості.

Колегія суддів вважає, що умова договору по нарахуванню процентів є несправедливою, а розмір нарахованих відсотків непропорційно високий, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Процент" про стягнення з відповідача процентів у відповідності до п. 1.2 Договору надання грошових коштів у позику підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 2100,00 грн. Вказана сума буде справедливою та співмірною з огляду на суму основного боргу. Крім того, колегія суддів зауважує, що у споживача, підписуючи договір складений фінансовою компанією, та обтяжений великою кількістю умов та юридичних термінів, не могло виникнути іншого висновку про розмір процентів, які підлягають сплаті за користування кредитними коштами, ніж той, що вказаний у п. 1.4 кредитного договору.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Крім того, пропорційно розміру задоволених вимог позову і апеляційної скарги підлягає розподіл судового збору сплаченого за подання позову та подання апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. б,в п. 4 ч. 1 ст 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що вимоги позову ТОВ "Фінансова компанія "Процент" підлягають задоволенню частково у загальній сумі 2100,00 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена за подання позову у розмірі 110,11 грн., а оскільки вимоги апеляційної скарги теж задоволено частково з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3468,44 грн.

Згідно вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Здійснивши розрахунок у відповідності до вимог ч.10 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Процент" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3358,33 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що такі витрати в суді першої та апеляційної інстанції підтверджені належними і допустимими доказами, як зі сторони позивача, так і відповідача. 

Так, позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції 10000,00 грн., в суді апеляційної інстанції – 3000,00 грн. Відповідачем надано документи, що підтверджують понесення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 15000,00 грн, в суді апеляційної інстанції – 14000,00 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Не дивлячись на те, що за результатами розгляду справи позов задоволено частково і розмір заборгованості, що стягується з відповідача зменшено з 46200,00 грн. до 2100,00 грн., вказані висновки ґрунтуються у відповідності до вимог ч.4 ст. 367 ЦПК України, а не виходячи із доводів апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає за неможливе застосувати пропорційний підхід до визначення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню.

Колегія суддів, вважає справедливим, та таким, що відповідає критеріям складності та категорії справи, участі представників в судовому розгляді, часу витраченому на складання процесуальних документів, результатам розгляду справи, стягнення на користь кожної із сторін витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., а відтак, витрати на правову допомогу, які були понесені сторонами по справі в суді першої та апеляційної інстанції рахуються шляхом взаємозаліку.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Тивоненка Данила Руслановича задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2025 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту. 

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 48, м. Київ, 04112, ЄДРПОУ 41466388) заборгованість за кредитним договором № 1156-854-2 від 19.10.2023 по нарахованим і несплаченим процентам у розмірі 2100,00 грн. за період з 31.10.2023 по 09.07.2024 р. 
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 48, м. Київ, 04112, ЄДРПОУ 41466388) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3358,33 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 квітня 2025 року.

Судді:                                                С. В. Кухар

І.В. Кочеткова

Г.С. Подліянова