Номер провадження: 33/813/942/25
Номер справи місцевого суду: 521/19227/24 
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасановій Л.Я. кизи, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її представника – адвоката Дорошенка С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2025 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції
Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнана винною та її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 03.11.2024 року о 00:05 годині, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом TOYOTA RAV-4 д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 8/2, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM 0433» (результат – 0,93 % проміле) Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , – адвокат Дорошенко С.О., не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, просить її скасувати провадження по справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 самостійно не мала змоги проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, так як на час складання протоколу, у м. Одесі вже діяла комендантська година. ОСОБА_1 звернулась до співробітників поліції з проханням доставити її до медичного закладу, однак останні відмовили, повідомивши, що вона сама може їхати, а протокол вони вже склали. Такі дії з боку співробітників поліції підтверджуються відеозаписом який знаходиться у матеріалах справи.
Таким чином, відмовивши ОСОБА_1 в супроводі до медичного закладу, поліцейські порушили порядок огляду виявлення на стан сп`яніння.
Позиції учасників судового розгляду 
В судове засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки апеляційному суду не повідомила, однак участь в апеляційному розгляді приймає її захисник – адвокат Дорошенко С.О., який просив провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 за участі її представника.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Дорошенко С.О. підтримав доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції у постанові послався на наступні докази:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165048 від 03 листопада 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 відповідно до якого, 03.11.2024 року о 00:05 год., ОСОБА_1 керувала транспортним засобом TOYOTA RAV-4 д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 8/2, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM 0433» (результат – 0,93 % проміле) Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП;
 
- результатом тесту за допомогою приладу «DRAGER», згідно якого, тестом від 03.11.2024 року встановлено вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі становить 0.93 ‰ проміле;
 
-диском відеозапису, з якого вбачаються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне порушення.
Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, зі змісту протоколу серії ЕПР1 №165048 від 03 листопада 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 відповідно до якого, 03.11.2024 року о 00:05 год., ОСОБА_1 керувала транспортним засобом TOYOTA RAV-4 д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 8/2, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM 0433» (результат – 0,93 % проміле) Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9А Правил дорожнього руху України.
Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху».
ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП була присутня, їй роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, про що зроблено відмітка.
Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовилась.
Після проходження тесту газоаналізатором «DRAGER ALCOTEST»з результатом 0,93‰ проміле, з результатом погодилась, в медичний заклад їхати відмовилась.
З огляду на вказане апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги що  ОСОБА_1 самостійно не мала змоги проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, так як на час складання протоколу, у м. Одесі вже діяла комендантська година. ОСОБА_1 звернулась до співробітників поліції з проханням доставити її до медичного закладу, однак останні відмовили.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 03.11.2024. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту зупинення транспортного засобу, за кермом якого перебувала, як згодом було встановлено, ОСОБА_1 . Підставою для зупинки транспортного засобу, стало те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в період дії комендантської години. Зафіксовано як поліцейський повідомив водієві про підозру перебування її у стані алкогольного сп`яніння, наголосивши ознаку такого сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодилась та в подальшому пройшла тест на газоаналізаторі. В подальшому, поліцейськими роз`яснені права водію та складено протокол про адміністративне правопорушення.
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, дослідженими під час апеляційного розгляду, які дають підстави визнати докази належними та допустимими та такими, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.
Твердження апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не було проінформовано про порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння є неприйнятними та спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з портативного відео реєстратору № 473744, 471473.
Наявний відеозапис відображає послідовність дій поліцейських. Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції. Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор – пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт пропозиції проходження тесту на газоаналізаторі, процес проходження тесту ОСОБА_1 , результат тесту, та роз`яснення працівників поліції, про можливість в разі незгоди з результатом тесту, прослідувати в супроводі працівників поліції до медичної установи для повторного проходження тесту, від яких ОСОБА_1 відмовилась. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Посилання апелянта, що ОСОБА_1 , не відмовлялась пройти огляд в медичному закладі та звернулась до співробітників поліції з проханням доставити її до медичного закладу, однак останні відмовили, спростовуються наявними відеозаписами. Так, поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити медичний огляд в медичному закладі, та погодження з результатами газоаналізатора.
Крім того, незгода з діями працівників поліції, які після складання протоколу та оформлення матеріалів відмовили ОСОБА_1 в проходженні огляду в медичному закладі не є підставою для скасування постанови суду, оскільки таке бажання у ОСОБА_1 виникло на стадії ознайомлення останньої зі змістом складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Посилання захисника на упередженість дій працівників поліції ґрунтуються на суб`єктивній думці та не підтверджені жодним доказом, тому є припущенням сторони захисту. При цьому, у випадку наявності сумнівів в законності дій працівників поліції, ОСОБА_1 мала можливість в порядку, визначеному п.п.(д) п.2.14 ПДР України, оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Накладаючи на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  –адвоката Дорошенка С.О. – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 Ю.І. Кравець