ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/27946/24	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 33/817/264/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Черніцького І.М., на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 16.12.2024 року о 21 год. 15 хв. в м. Тернополі, по вул. Будного, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом “Форд фокус”, д.н.з.  НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 ОІМL № ARLМ-0307 (повірка дійсна до 04 червня 2025 року), відмовився. Після чого огляд проводився у найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Згідно висновку лікаря № 734 від 16 грудня 2024 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спітніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Черніцький І.Р., вважає оскаржувану постанову неправомірною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Черніцький І.Р. вказав, що ОСОБА_1 не погоджувався з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням.
       Зазначає, що суд першої інстанції не врахував аргументи сторони захисту про те, що огляд в закладі охорони здоров`я був проведений з порушенням вимог закону та за допомогою газоаналізатора, що використовується з порушенням вимог експлуатації та застосування, а сам протокол та висновок лікаря є неналежним та недопустимим доказом по справі.
       Звертає увагу, що працівниками медичного закладу КНП ТОМЦСНЗ ТОР при проведенні освідування ОСОБА_1 був застосований прилад Alcotest Drager 6510 серійний заводський №0792 ARZJ виробленого 2008 року, який, згідно відповіді ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» від 31 березня 2025 року № 280-03 на адвокатський запит, до уповноваженого сертифікованого сервісного центру Drager їхньої компанії жодного разу не надходив, має неофіційне програмне забезпечення, що є не сертифікованим для використання на ринку України.
       Вважає, що за таких обставин прилад Drager Alcotest 6510 серійний заводський №ARZJ-0792 не має законних підстав використовуватись, а його результати, зокрема 14 грудня 2024 року та 16 грудня 2024 року, отримані з порушенням правил експлуатації приладу, що є порушенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05.06.2014 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року. У зв`язку з вищезазначеним, як зазначає офіційний дистриб`ютор, даний прилад може давати похибки, що суттєво можуть перевищувати нормативні, а сам процес може мати випадковий характер.
       Звертає увагу суду, що прилади Drager Alcotest 6510 та мундштуки до них є єдиною загальною вимірювальною системою «мундштук-прилад». При експлуатації газоаналізаторів Drager Alcotest повинні використовуватись виключно оригінальні мундштуки. 
       Зазначає, що використання бувших у використанні мундштуків Drager Alcotest Mouthpieces Standard та, так званих «еквівалентів-замінників» оригінальних мундштуків, що не проходили офіційний процес метрологічної та медичної сертифікації разом із приладами Drager Alcotest 6510 як єдиної загальної вимірювальної системи «мундштук-прилад», призводить до систематичних похибок із отриманням хибного результату тесту (через різні зазори при нештатному кріпленні мундштука до ніпеля, іншу швидкість потоку та інші умови отримання проби для тесту, тощо) та може призвести до виходу приладів з ладу та епідеміологічних ризиків.
       На підставі вищенаведеного, вказує що працівники медичного закладу КНП ТОМЦСНЗ ТОР не забезпечили проведення медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 належними та допустимими засобами вимірювальної техніки або ж за допомогою дослідження біологічного середовища.
       Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». 
       Апелянт стверджує, що при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 інспектором поліції не було дотримано вимог п.4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис складається з декількох частин, не в повній мірі відображає обставини справи, що не може вважатись належним і допустимим доказом
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КупАП.
       Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих мотивів, що останній день подання апеляційної скарги припав на вихідний день.

       Захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвокат Черніцький І.Р., який подав апеляційну скаргу та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки.
Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
       
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
       Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 23 квітня 2025 року.
Таким чином, останнім днем подачі апеляційної скарги був день 04 травня 2025 року, який припав на вихідний день — суботу.
       За загальним правилом, яке регламентовано приписами ст.120 КАС України, ст.115 КПК України, ст.245 ЦПК України і, на переконання суду, може бути застосовано у даному провадженні по аналогії права, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
       Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року подана 05 травня 2025 року, тобто в перший робочий день після закінчення строку на апеляційне оскарження.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено і підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні.

       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 

       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №198120 від 16 грудня 2024 року, 16.12.2024 о 22:14 в м. Тернопіль, по вул. С.Будного, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом “Форд фокус” д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 ОІМL № ARLМ-0307 (повірка дійсна до 04 червня 2025 року), відмовився. Після чого огляд проводився у найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Згідно висновку лікаря № 734 від 16 грудня 2024 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
       З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки “Форд фокус”, д.н.з. НОМЕР_1 , якого було зупинено за порушення ПДР, а саме за те, що він керував транспортним засобом із непрацюючою передньою правою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, що не заперечувалось ОСОБА_1 .
Також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 висловлено вимогу надати документи, а надалі під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені у останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівники поліції запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора “Alcotest 7510 OIML”, на що ОСОБА_1 відмовився та повідомив працівників поліції, що приймає спиртомісні медичні препарати. Після чого огляд проводився у найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР за допомогою газоаналізатора “Drager Alcotest 6510” № 0792 ARZJ. ОСОБА_1 декілька разів продував газоаналізатор в присутності лікаря, медичних працівників та працівників поліції. При цьому, газоаналізатор показав перевищення норми. ОСОБА_1 повідомляв лікаря, що вживає медичні препарати та має проблеми зі здоров`ям, на що лікар вказала, що названі ОСОБА_1 медичні препарати не містять спирту та навіть якщо він би вживав спиртовмісні медичні препарати результат тесту був в межах допустимої норми. За результатами огляду водія, лікарем складено висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Жодних зауважень щодо технічного стану приладу та мундштука від ОСОБА_1 не надходило. 
       За результатами огляду закладом охорони здоров`я було складено висновок КНП ТОМКНЗ ТОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.12.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився 16.12.2024 року о 21:30 год. 
       Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати єдиним та безперечним доказом вчинення правопорушення, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вказаний процесуальний документ об`єктивно підтверджений іншими доказами по сплаві, які були досліджені як судом першої, такі апеляційної інстанцій. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи. 
       З огляду на наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, висновок суду першої інстанції про допущене ОСОБА_1 правопорушення є правильним.
       Доводи апеляційної скарги з приводу невідповідність газоаналізатора вимогам чинного законодавства було предметом дослідження суду першої інстанції і в оскарженій постанові суду отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки захисником Черніцьким І. Р не надано доказів про використання мундштука бувшого у використанні чи не оригінального мундштука, який передбачений конструкцією газоаналізатора, у суду відсутні сумніви щодо несправності та правильності результату газоаналізатора Alcotest.
       Інших доводів на спростування висновку суду першої інстанції стороною захисту апеляційному суду надано не було та окремо апеляційним судом не встановлено. 
       Щодо доводів апеляційної скарги про те, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння слід вважати недійсним з тих підстав, що офіційний представник компанії “Сатурн Дейта Інтернешенел” зазначив, що прилад Drager Alcotest 6510 №0792 ARZJ до уповноваженого сертифікованого центру Drager жодного разу не надходив та не обслуговувався, суд апеляційної інстанції оцінює критично, з огляду на наступне.
       Наказом Держлікслужби України № 1529 від 29.12.2014 «Про державну реєстрацію медичних виробів» затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Номер 43, зазначеного переліку, - це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення МОЗ України і дозволені для застосування на території України.
       Отже, прилад «Drager Alсotest 6510», який був застосований працівниками медичного закладу під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, дозволений до використання МОЗ та має свідоцтво про державну реєстрацію.
Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог “Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису”, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, у зв`язку з тим, що відеозапис є сумнівними та не безперервними, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.
       Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушень і оформлення результатів виявлених порушень.
       З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_2 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та “Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду” затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103.

       Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, —

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Черніцького І.Р. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 р. щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя