УХВАЛА
 
30 квітня 2025 року                                                 
м. Київ
 
справа № 488/3972/23
провадження № 61-1680ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Білоконь Олени Валеріївни, Осіяна Олексія Миколайовича, Сакари Наталії Юріївни від участі 
у розгляді справи за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за кредитним договором від 13 червня 2008 року № 648/581-К581 у загальному розмірі 532 620,64 грн.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2024 року позов АТ «Сенс Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь                           АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2008 року 
№ 648/581-К581 у загальному розмірі 532 620,64 грн, з яких: 418 592,31 грн - заборгованості за кредитом, 114 028,33 грн - заборгованості за відсотками, 
а також судові витрати з сплати судового збору в розмірі 7 989,31 грн.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 січня 2025 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2024 року скасовано 
та ухвалено нове про задоволення позову. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» станом на 04 липня                          2023 року заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2008 року                       № 648/581-К581 у загальному розмірі 532 620,64 грн, з яких: 418 592,31 грн - заборгованість за кредитом, 114 028,33 грн - заборгованість за відсотками, 
а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 989,31 грн.
10 лютого 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 січня 2025 року, у якій просив 
скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2025 року за касаційною скаргою             ОСОБА_1 відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано 
її з Корабельного районного суду м. Миколаєва. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2024 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 09 січня 2025 року.
18 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2024 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 09 січня 2025 року до закінчення касаційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 
у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2024 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 09 січня 2025 року до закінчення касаційного провадження
28 квітня 2025 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. від участі 
у розгляді справи № 488/3972/23, яка обґрунтована безпідставністю висновків колегії суддів під час розгляду його заяв про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В. (судді-доповідача), Осіяна О. М., 
Сакари Н. Ю., від 28 квітня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. визнано необґрунтованим. Заяву про відвід суддів передано для вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2025 року заяву про відвід суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. від участі у розгляді справи № 488/3972/23 передано судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сердюку В. В. 
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, 
що викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді.
Частиною четвертою статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони
з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Оцінивши доводи заяви, вважаю, що підстави для задоволення заяви 
ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., 
Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. від участі у розгляді справи № 488/3972/23 відсутні, оскільки доводи заявника не свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності суддів, обґрунтовані виключно припущеннями і нічим не доведені.
За позицією Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися 
за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто 
чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно 
до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував 
суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Щодо об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, 
що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, 
від 09 листопада 2006 року).
Оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для відводу колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. від участі 
у розгляді справи № 488/3972/23, не дають підстав для сумніву у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності суддів, вважаю, що заява ОСОБА_1 
про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. від участі у розгляді справи № 488/3972/23 задоволенню не підлягає. 
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Білоконь Олени Валеріївни, Осіяна Олексія Миколайовича, Сакари Наталії Юріївни від участі у розгляді справи за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» 
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 січня 2025 року, відмовити.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     В. В. Сердюк