ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2571/24  Номер провадження 22-ц/814/1055/25	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.
при секретарі Філоненко О.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кукурудзи А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кукурудзи Андрія Євгеновича
на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 рокуухваленого у складі головуючого судді Сініцина Е.М., повний текст якого складений дати не вказано
по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Позов мотивовано тим, що 24 вересня 2023 о 17 год. у м. Тернополі на перехресті вул. Ст. Будного - вул. Львівська, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. С. Будного, при виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі т/з "CITROEN BERLINGO", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Таким чином, водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 16.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачене ст. 124 КУпАП. При ДТП т/з отримали механічні пошкодження.
Вказані обставина та вина водія ОСОБА_2 встановлена Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2023 року по справі № 466/12238/23, яка набрала законної сили.
Транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата реєстрації - 14.05.2022 року. Цивільна відповідальність вказаного транспортного засобу була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» (страховий поліс 214520352).
Транспортний засіб марки "CITROEN BERLINGO", д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , дата реєстрації - 28.08.2021 року.
26.09.2023 року позивачем було подано повідомлення про ДТП та заява про страхове відшкодування на адресу ПАТ «Страхова компанія «Саламандра».
За результатами розгляду вказаної заяви про страхове відшкодування ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» запропонувала позивачу страхове відшкодування за пошкодження в результаті вказаної вище ДТП його транспортного засобу марки "CITROEN BERLINGO", д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 68751,40 грн..
Проте, позивач відмовився від пропозиції відповідача про здійснення ним страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу в розмірі 68751,40 грн. та не погодив її в запропонованому розмірі з огляду на те, що відшкодування не покриває заподіяної позивачу шкоди внаслідок вказаної вище ДТП, про що було повідомлено відповідача шляхом надіслання йому листа-повідомлення від 08.01.2024 року.
За результатом транспортно-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Мазур М.С. на предмет встановлення розміру матеріальних збитків, спричинених власнику шляхом пошкодження транспортного засобу марки "CITROEN BERLINGO", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 26.09.2023 року, станом на час вказаного ДТП, розмір заподіяних збитків склав 159000,00 грн.
Відповідно до висновку експерта №190/12/23 вартість збитків спричинених власнику КТЗ "CITROEN BERLINGO", д.н.з. НОМЕР_2 , в наслідок ДТП 26.09.2023 року станом на час ДТП при зовнішньому візуальному обстежені (без проведення технологічних інструментальних; діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) приймається рівною автомобіля і становить 159 000 грн. 00 коп.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (код ЄДРПОУ 21870998) на користь ОСОБА_1 159 000,00 гривень матеріальної шкоди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, представник ОСОБА_1 адвокат Кукурудза Андрій Євгенович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем надано достатні докази як самої ДТП та її винуватця, так і наявності факту страхування цивільної відповідальності транспортного засобу – марки «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , в ПАТ «Страхова компанія «Саламандра». 
Ні відповідач, який був обізнаний з вказано ДТП ні третя особа не надали заперечень щодо позовних вимог позивача та фактичних обставин даної справи. Та обставина, що ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» не приймала участі у судових засіданнях в даній справі не може бути підставою для відмови у захисті прав, порушених в результаті вказаної ДТП. 
       МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Кукурудзу А.Є., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
       З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата реєстрації - 14.05.2022 року, що підтверджується копією вказаного свідоцтва.
Транспортний засіб марки «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_2 , що також отримав пошкодження в результаті ДТП, належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , дата реєстрації - 28.08.2021 року, що підтверджується копією вказаного свідоцтва.
Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2023 року по справі № 466/12238/23 встановлено, що 24 вересня 2023 о 17 год. у м. Тернополі, перехрестя вул. Ст. Будного - вул. Львівська, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. С. Будного, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, при виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі т/з «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 16.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачене ст. 124 КУпАП, а у результаті ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТПсуд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.
Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.
Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини
Згідно з положеннями статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі – Закон України № 1961-IV).
Відповідно до ст. 2 Закону України № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до ст.. 6 Закону України № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (пункт 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV).
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV).
Відповідно до позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути зі страхової компанії на відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП грн., обґрунтовуючи позов тим, що з вини водія ОСОБА_2 сталася ДТП, транспортний засіб яким він керував, а саме автомобіль марки «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата реєстрації - 14.05.2022 року. Цивільна відповідальність вказаного транспортного засобу була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» (страховий поліс 214520352).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів страхування цивільної відповідальності транспортного засобу – марки «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 в ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» та не надав страховий поліс № 214520352.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що з матеріалів справи неможливо встановити на підставі належних та допустимих доказів ліміт страхового відшкодування.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав належних доказів існування страхових правовідносин між власником транспортного засобу «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра». 
Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування», факт укладення договору страхування повинен підтверджуватися відповідними документами, зокрема страховим полісом або іншим письмовим підтвердженням укладення договору. 
Разом із тим, до матеріалів справи не долучено оригіналу чи належним чином засвідченої копії страхового полісу №214520352, а також будь-яких інших документів, які підтверджували б укладення договору страхування між позивачем чи особою, відповідальною за ДТП, та страховиком. 
Крім того, суд обґрунтовано визнав, що позивач не підтвердив факт належного повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку. Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник або потерпіла особа повинні невідкладно, але не пізніше встановленого договором строку, повідомити страховика про настання страхового випадку. 
Однак на підтвердження виконання цього обов`язку позивач надав листповідомлення від 08.01.2023 року проте цей документ не може бути прийнятий як належний доказ, оскільки він датований раніше, ніж сталася ДТП, а також у ньому не встановлено підстав звернення позивача саме до страхової компанії. Також суд обґрунтовано не взяв до уваги висновок експерта №190/12/23 про вартість збитків та оплату за проведення експертизи, оскільки такі докази можуть бути належними лише за умови підтвердження факту існування договірних правовідносин між ПрАТ «СК «Саламандра» та водієм/власником «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 .
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, правильно встановив відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  адвоката Кукурудзи Андрія Євгеновичаслід залишити без задоволення, а заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 року- без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кукурудзи Андрія Євгеновича залишити без задоволення.
Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15 травня 2025 року.

Головуючий                         О.О. Панченко

Судді                 Т.В. Одринська

       В.П. Пікуль