УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 127/30205/18
провадження № 51-116 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                                       ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 , 
засудженого (в режимі відеоконференції)                  ОСОБА_6 ,
захисника (в режимі відеоконференції)                      ОСОБА_7 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12018020010003437 від 28 вересня 2018 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пилипівка Фастівського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 297 Кримінального кодексу України (далі - КК), 
за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_6 , 

встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнено його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. 
Також цим вироком ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 317 КК - на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК - на строк 9 років із конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 3 ст.135 КК - на строк 8 років; за ч. 1 ст. 297 КК - на строк 2 роки. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього належного йому майна. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 29 вересня 2018 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2024 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2022 року стосовно ОСОБА_6 змінено та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК - у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн, та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- за ч. 1 ст. 317 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнено його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- за ч. 2 ст. 307 КК - у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна;
- за ч. 3 ст. 135 КК - у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- за ч. 1 ст. 297 КК - у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнено його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 29 вересня 2018 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, прокурор  ОСОБА_8 оскаржив його в касаційному порядку.
Проте 23 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява прокурора ОСОБА_8 провідмову від касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_5 , яка просила закрити касаційне провадження, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували щодо закриття касаційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора підлягає закриттю.
Відповідно до вимог статей 403, 432 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. 
Прокурор  ОСОБА_8 , який подав касаційну скаргу, таким правом скористався.
Статтею 432 КПК встановлено, що відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється згідно з положеннями ст. 403 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 403 КПК, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від скарги, суд своєю ухвалою закриває провадження.
Оскільки до касаційного розгляду було прийнято лише касаційну скаргу прокурора, а інші касаційні скарги відсутні, то колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову прокурора від касаційної скарги і закрити касаційне провадження.
 
Керуючись статтями 403, 432, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_6  закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3