Справа № 161/2696/25  Провадження №33/802/325/25 	Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Таровської А.А., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – адвоката Лавренчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В 
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона 02 лютого 2025 року о 23 год 48 хв, на вул. Ковельській, 6 у с. Сирники, керував транспортним засобом марки «Kia Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820» чим порушив п. 2.9 а  Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник Лавренчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну та необґрунтовану через істотне порушення вимог процесуального закону. Вважає, що висновки судді базуються виключно на припущеннях. Стверджує, що на відеозаписах не зафіксовано момент підписання останнім пояснень, судом не вжито заходів для виклику та допиту у суді в якості свідків працівників поліції, попри заявлене ним клопотання. Порушення права на захист, через судовий розгляд даної справи у його відсутності, незважаючи на клопотання про відкладення її розгляду, а також незабезпечення права на захист, при оформленні адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_2 . Покликаючись на викладене, просить постанову судді першої інстанції від 04 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Лавренчука О.В., доходжу такого висновку.
Незгоду із постановою судді першої інстанції захисник, у тому числі, пов`язує із розглядом даної справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 що, як він вважає, стало наслідком порушення права на захист останнього. 
Змістом адміністративних матеріалів стверджується, що ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином своєчасно повідомлений по час та місце розгляду даної справи у Луцькому міськрайонному суді 04 квітня 2025 року о 10 год 00 хв, в судове засідання по невідомим суду причинам не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.
Також у матеріалах даної справи наявне клопотання, подане адвокатом Лавренчуком О.В., у день розгляду даної справи, про відкладення її судового розгляду через виклик та допит у суді поліцейських та його безпосередню участь в статусі захисника при розгляді матеріалів кримінального провадження у Ковельському міськрайонному суді.
Однак, суд його клопотання до уваги не взяв, пов`язуючи таку відмову із систематичністю таких дій захисника, і з такими його мотивами погоджується апеляційний суд, беручи до уваги усі наявні у справі клопотання, а також відсутність будь-яких доказів у підтвердження зазначених ним обставин, у останнє поданому у часовому проміжку клопотанні. 
Відповідно до практики ЄСПЛ, а саме рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Тому, оцінюючи таку процесуальну поведінку особи, щодо якої у судовому порядку вирішувалось питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, а також його захисника, своєчасне та належне їх сповіщення про час та місце розгляду даної справи у суді, вважаю, що її розгляд проведено у його відсутності цілком на законних підставах що, у тому числі, узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, тому підстав стверджувати про порушення права ОСОБА_1 на захист, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Більше того, у кожному конкретному випадку, реалізація учасником будь-якого судового провадження процесуальних прав, якими він наділений, не повинна бути спрямована на зловживання такими правами, а сама лише формальна вказівка про судовий розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дає підстав для скасування законної за своїм змістом постанови судді. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236985 від 03 лютого 2025 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з ознаками такого стану; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» від 03 лютого 2025 року із результатом – 0, 76 ‰.
Сукупність зазначених доказів, цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Як стверджується наявними у матеріалах справи відеозаписами, які значаться як додаток до протоколу та з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належними та незалежними від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказами вини ОСОБА_1 , зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням останнього, безпосередньо сама процедура проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, результат такого огляду, із яким він беззастережно погодився, як в усному порядку, так і шляхом його засвідчення особистим підписом. Поліцейськими достатньо чітко та у доступній формі роз`яснено йому наслідки такого результату, а також обсяг прав та обов`язків, якими він наділений, у відповідності до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, у тому числі, право користуватись послугами адвоката або іншого фахівця у галузі права. ОСОБА_1 підтвердив, що такі права йому зрозумілі, на залученні захисника не наполягав. Також слід зазначити, що усі адміністративні матеріали поліцейськими стосовно нього, було складено виключно у його присутності, із безпосереднім його ознайомленням із їх змістом. 
Зазначені файли, не викликають сумніву у достовірності відображених на них подій, підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього, на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, тому є належними та допустимими доказами у даній справі.
Отже, факт керування транспортним засобом останнім в стані алкогольного сп`яніння, є правильно установленим поліцейськими та підтверджений судом.
Водночас, слід зазначити, що виклик та допит поліцейських у суд першої інстанції, про що клопотав захисник який, при цьому, не зазначає, якими відомостями такі можуть володіти, які факти можуть підтвердити або спростувати, з урахуванням наявної у даній справі сукупності належних та допустимих доказів, у підтвердження вини ОСОБА_1 , не є визначальним у даній справі. 
Наведене у своїй сукупності, свідчить про законність оскарженої постанови судді та безпідставність доводів поданої апеляційної скарги захисником, з викладених у ній мотивів.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
                                П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: