ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 371/1596/24                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Геліч Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 04 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А
Позивач звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорту Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. від 07.10.2024 серії АВ №00000904 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.
Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 04 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що максимальне значення допустимої маси для автомобіля щодо якого складено спірну постанову, складає 44 тони, тобто зафіксована вага 42030 кг не свідчить про перевищення вагових параметрів.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, а використаний під час вантажного перевезення кузов не відповідає вимогам, що застосовуються до контейнерів, зокрема в частині належного маркування, а тому відсутні підстави для застосування максимального навантаження на рівні 44 тони.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції розгляд справи відбувався за правилами спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ВД ТРАНС», керівником якого являється позивач, є власником транспортного засобу DAF CF 410 FT, державний номерний знак НОМЕР_1 - спеціалізований вантажний сідловий тягач, а також транспортного засобу марки VAN HOOL, державний номерний знак НОМЕР_2 - спеціалізований напівпричіп - спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз-Е, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.13-14).
07.10.2024 головним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00000904, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 ч.2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Відповідно до вказаної постанови, 28.09.2024 о 13:07 год., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, позивач допустив рух транспортного засобу DAF CF 410 FT, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075 % (2,03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон (а.с.11).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільний транспорт», який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси вантажних автомобілів, зокрема:
- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон;
- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон;
- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони;
- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.
Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
З наявної в матеріалах справи копії постанови АВ №00000904 вбачається, що адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом WIM 7, в той же час, спірна постанова містить інформацію щодо результатів зважування транспортного засобу з урахуванням похибки на рівні 42030 кг та в ній зазначено про перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,032 тон).
В той же час, будь-якої інформації щодо застосованого напівпричепу та чи являється/не являється він двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) та який тип кузову (контейнер, змінний) було використано при перевезенні вантажу із використанням спеціалізованого напівпричепу контейнеровоза у спірній постанові не зафіксовано.
При цьому, згідно з матеріалами фотофіксації, транспортний засіб DAF CF 410 FT, д.н.з. НОМЕР_1 був зафіксованим у зв`язці з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 , який являється спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом (а.с.60-63).
Разом з тим, надані фотоматеріали не дозволяють встановити, що саме розміщено на напівпричепі-контейнеровозі. В той же час, відсутні підстави вважати, що в даному випадку було використано не контейнер або змінний кузов для перевезення вантажу, що передбачає обмеження по максимальній фактичній масі до 44 тони.
Доказів встановлення факту щодо не застосування напівпричепу-контейнеровозу із змінним кузовом у зв`язці із транспортним засобом DAF CF 410 FT, д.н.з. НОМЕР_1 відповідач не подав ні до суду першої інстанції, ні під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Отже, перевезення вантажу відбувалось із застосуванням вантажного сідлового тягача DAF CF 410 FT, д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язці зі спеціалізованим напівпричепом Н/ПР-контейнеровоз-Е марки VAN HOOL д.н.з. НОМЕР_2 .
Спірна постанова містить інформацію, що кількість вісей зафіксованого транспортного засобу разом із причепом становить 6 (тобто використано трьохвісний тягач та трьохвісний напівпричеп), що свідчить про наявність підстав для застосування до транспортного засобу позивача обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тон.
При здійсненні відповідачем розрахунку перевищення вагових параметрів не було враховано обставину щодо типу напівпричепу, який використовувався при перевезенні вантажу, зокрема, напівпричіпу-контейнеровозу, кількість вісей зафіксованого транспортного засобу (використано трьохвісний тягач та тривісний напівпричеп-контейнеровоз) із урахуванням типу кузову (контейнер/змінний кузов), для якого, відповідно до п.22.5 ПДР, встановлено обмеження фактичної маси 44 тони.
Доказів використання у зв`язці з автомобілем DAF CF 410 FT, д.н.з. НОМЕР_1 іншого напівпричепу (контейнеровозу), або незмінного кузову відповідачем до суду не подано.
Вказана обставина не була врахована співробітником Укртрансбезпеки під час складання спірної постанови.
Разом з тим, посилання відповідача на порушення під час перевезення вимог національного та міжнародного законодавства щодо неналежного використання напівпричепу-контейнеровозу чи невідповідного маркування контейнеру не заслуговують на увагу, оскільки спірною постановою позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення інших вимог законодавства.
Встановлення допустимої максимальної маси навантаження на рівні 44 тони застосовуються не лише при перевезенні вантажу у контейнері, а й при використанні змінних кузовів, за умови здійснення перевезення трьохвісним автомобілем (тягачем) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), однак відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не доведено належними та допустимими доказами, що під час фіксування вагових параметрів встановлювалась обставина щодо використання позивачем під час перевезення контейнеру чи змінного кузову.
З огляду на викладені обставини, з врахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, з огляду на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про задоволення позову.
В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.
Керуючись ст.243, 272, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Миронівського районного суду Київської області від 04 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорту Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни від 07 жовтня 2024 року серії АВ №00000904 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Текст постанови виготовлено 14 травня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                                          Н.В.Безименна

Судді                                                                                                              В.О.Аліменко

                                                                                                              А.Ю.Кучма