ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9159/24                                             Головуючий у 1 інстанції - Бородавкіна С.В.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                        Василенка Я.М.,
суддів                                                  Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
                                                            
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
                                                                                                         В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA102000/2024/000046/2.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 22.05.2024 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Чернігів» подано до оформлення митну декларацію ІМ 40 ДЕ №24UA102210002703U2 на товар: «Легковий автомобіль, що був у користуванні - 1 шт. Марка TOYOTA; модель YARIS. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 ; Рік виготовлення 2007. Модельний рік 2007. Перша реєстрація 24.07.2007. Тип кузова хетчбек. Колір чорний. Тип двигуна бензиновий. Потужність двигуна 64кВт. Робочий об`єм 1298см3. Кількість місць для сидіння, включно з місцем для водія 5. Колісна формула 4*2. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Відповідає екологічним нормам не нижче «Євро-2». Торгівельна марка TOYOTA. Виробник TOYOTA CORPORATION», отримувачем якого є ОСОБА_1 , код платника податків НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 31.08.2023 органом 7411, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53).
Відповідно до матеріалів справи до митного оформлення позивачем подано:
- митні декларації;
- паспорт;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
- договір купівлі-продажу (контракт);
- інвойс;
- договір комісії;
- розрахунок витрат на транспортування;
- витяг з сайту stat.vin на підтвердження країни походження транспортного засобу (а.с. 57-63).
Митним постом «Чернігів» відмовлено в оформленні МД від 22.05.2024 №24UA102210002703U2 та оформлено карту відмови №UA102210/2024/00076, у зв`язку з тим, що подана до митного оформлення декларація містила помилки.
23.05.2024 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Чернігів» на зазначений транспортний засіб подано нову НОМЕР_4 , під час прийому якої АСУР сформовано перелік митних формальностей (а.с. 54).
Враховуючи наведене, митним постом «Чернігів» відмовлено в оформленні митної декларації від 23.05.2024 №24UA102210002728U7 та оформлено карту відмови №UA102210/2024/00077.
28.05.2024 на зазначений транспортний засіб  подано НОМЕР_5 (а.с. 56).
Під час здійснення митного контролю за МД від 28.05.2024 №24UA102210002848U3 декларанту направлено повідомлення: на виконання вимог частини другої та частини третьої  статті 53 Митного кодексу України  необхідне подання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: копію митної декларації країни відправлення; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; підтверджені документально витрати на транспортування; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Згідно  статті 254 Митного кодексу України  забезпечити переклад українською мовою документів, наданих до митного оформлення. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару (а.с. 61).
Відповідно до частини третьої  статті 53 Митного кодексу України  митним органом 28.05.2024 електронним повідомленням декларанту направлено письмову вимогу щодо необхідності подання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару.
На вказану вимогу декларант повідомив, до всі документи ним подані відповідно до  статті 53 Митного кодексу України  в повному обсязі. Вимога щодо надання інших документів, не передбачених цим Кодексом, заборонена. Вимагаємо продовжити митне оформлення (а.с. 63).
У відповідності до вимог частини четвертої статті  52, статей  55,  57 Митного кодексу України  проведена консультація між митним органом та декларантом з метою визначення митної вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари (а.с. 62).
28.05.2024 відповідачем прийнято рішення від 28.05.2024 №UA102000/2024/000046/2 про коригування заявленої митної вартості спірного товару (а.с. 66).
У зв`язку з прийняттям митницею рішення від 28.05.2024 №UA102000/2024/000046/2 про коригування заявленої митної вартості товару, митним постом «Чернігів» відмовлено в оформленні МД від 28.05.2024 №24UA102210002848U3 та оформлено карту відмови №UA102210/2024/00088 (а.с. 64-65).
Не погоджуючись із винесеним рішенням та вважаючи його таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено порушення відповідачем митного законодавства під час надсилання пропозиції надати додаткові документи для визначення митної вартості імпортованого товару. Водночас, про інші  порушення процедури прийняття спірного рішення позивачем не зазначено.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено обставини справи, що призвело до неправомірного застосування норм матеріального права.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VІ (далі - МК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.
Митна вартість будь-яких товарів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до  глави 9 Митного кодексу України, норми якого базуються на положеннях статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ), визначається та заявляється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом  VIII  та главою  8 МКУ.
Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно п. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до статті 54 МК України, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Частиною другою статті 53 МК України визначено перелік основних документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, а саме: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення позивачем подані: митні декларації, паспорт, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір купівлі-продажу (контракт), інвойс, договір комісії, розрахунок витрат на транспортування, витяг з сайту stat.vin на підтвердження країни походження транспортного засобу (а.с. 57-63).
Частина третя  статті 53 МК України передбачає, у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У даному випадку, відповідно до частин другої-третьої  статті 53 МК України  митним органом було запропоновано позивачу надати наступні додаткові документи:
- копію митної декларації країни відправлення (для підтвердження його задекларованої вартості та умов поставки);
-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
-підтверджені документально витрати на транспортування;
-висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Колегія суддів зазначає, відповідно до абзацу 2 п. 2 розділу І «Загальні положення» Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених  наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118  (далі  Правила), у разі придбання (отримання) транспортного засобу у громадян, одним з документів, що підтверджує право власності на транспортний засіб, є засвідчений нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договір купівлі-продажу, міни чи дарування тощо.
Однак, наданий позивачем до митного оформлення договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчений.
Пункт 7 договору купівлі-продажу продавець підтверджує, що транспортний засіб, переданий за цією угодою купівлі-продажу, є виключною власністю продавця і треті особи не мають жодних прав на транспортний засіб, що продається.
Проте, відповідно до змісту наданого до митного оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 06.05.2024 № НОМЕР_6 , станом на день продажу (03.05.2024) даний транспортний засіб не належав продавцю, оскільки VIKTOR SOKKA зареєстрований продавцем тільки через декілька днів після продажу (06.05.2024).
Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції, інвойс від 03.05.2024, наданий до митного оформлення за МД від 28.05.2024 №24UA102210002848U3, відрізняється від тих же самих інвойсів (договорів купівлі) від 03.05.2024, наданих до митного оформлення за МД від 22.05.2024 №24UA102210002703U2 та 23.05.2024 №24UA102210002728U7, а саме: формат подачі документу (різні бланки), різна наведена інформація, підписи, наявні виправлення у вартості, відсутні відмітки щодо перетину кордону.
Разом з цим, відповідно до п.п. 5.1 п. 5 договору купівлі-продажу кошти за автомобіль мають бути сплачені після його доставки до місця призначення або до доставки у формі передоплати. 
Тобто моментом передачі коштів за спірний автомобіль є його доставка до пункту призначення. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу поставка авто здійснюється на умовах CPT - PL Chelm, тобто пунктом доставки транспортного засобу є м. Хелм (Польща). 
Отже, на момент здійснення митного оформлення відповідно до умов цього договору повинна бути проведена оплата. Як наслідок, при митному оформленні разом з МД позивач повинен, відповідно до пункту 4 частини другої  статті 53 Митного кодексу України, надати документи, що підтверджують факт сплати коштів (підтвердження ціни, що фактично сплачена) за оцінюваний транспортний засіб покупцем (чеки, що свідчать про оплату задекларованої суми вартості) та які можна було б ідентифікувати з цією поставкою автомобіля.
Згідно з п.п. 3.1 п. 3 договору купівлі-продажу продавець продає покупцю товар на умовах CPT - PL Chelm, тобто транспортні витрати з доставки автомобіля до Chelm (Польща) включені в вартість транспортного засобу.
Жодним пунктом договору купівлі-продажу не визначено, що включає в себе ціна товару, а саме: витрати на транспортування автомобіля з Естонії до Chelm (Польща), оскільки в МД від 28.05.2024 №24UA102210002848U3 в графі 15 країною відправлення вказано саме Естонію.
Подальша поставка автомобіля з Польщі до України здійснюється власним коштом покупця. До митного оформлення надано розрахунок витрат на транспортування автомобіля з Chelm (Польща) до митного переходу Рава-Руська, але понесені витрати на доставку документально не підтверджені: відсутні чеки, які підтвердили б вартість пального в Польщі, що, як наслідок, є порушенням вимог пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані до митного оформлення декларантом документи не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Відтак, у відповідача була підстава для витребування у декларанта додаткових документів відповідно до частини третьої  статті 53 Митного кодексу України.
Однак, вважаючи, що усі необхідні документи подані, позивач відмовився від надання додаткових документів. Разом з цим, документи про оплату та транспортні витрати не подавалися ані до митного оформлення та контролю, ані до суду першої та апеляційної інстанцій.
Згідно із пунктом 1 глави 1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених наказом Мінфіну від 24 травня 2012 року № 598, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 року за № 883/21195, рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Рішення) - це закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску відповідно до вимог статей 54 і 55 МК України.
Статтею 57 МК України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно матеріалів справи, відповідачем здійснено моніторинг комерційних пропозицій щодо вживаних транспортних засобів ідентичних та подібних оцінюваному на ринку провідних країн-експортерів, за результатом якого було встановлено, що відповідно до цінової інформації інтернет-ресурсів auto24.ее, autoscout24.com, autoplius.lt та mobile.de вартість ідентичного автомобіля «Автомобіль легковий - марка «TOYOTA YARIS»; тип двигуна - бензин; робочий об`єм циліндрів двигуна 1298 см3; потужність - 64 kw; першої реєстрації 2007 року» складає від 1400 EUR, що є значно вищою та не відповідає рівню вартості, заявленої декларантом (а.с. 67-68).
Враховуючи подані до митного оформлення документи, відсутність документів, які повинні подаватися до митного оформлення та контролю, маючи обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості спірного авто, відповідач, з урахуванням вимог  статей 52-54 МК України, прийняв рішення про невизнання заявленої митної вартості спірного товару та здійснення самостійно її коригування.
Між тим, відповідно до вимог частини п`ятої статті  55  та частини четвертої статті  57 МК України  проведена консультація між митним органом та декларантом з метою визначення основи митної вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари.
Керуючись вимогами  статті 64 МК України, проаналізувавши митні оформлення подібних ідентичних товарів відповідачем встановлено, що згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби митне оформлення «легкового автомобіля марки «TOYOTA», YARIS», 2007 року реєстрації, тип двигуна - бензин, об`єм двигуна - 1298 см3, потужність 64 кВт» здійснено за рівнем митної вартості від 1500 EUR, що вище за рівень митної вартості вказаного автомобіля згідно з товаросупровідними документами. 
Так, за МД від 29.01.2024 №24UA204040000406U7 митне оформлення подібного транспортного засобу здійснювалось з розрахунку 1500 EUR, країна відправлення також Естонія.
Враховуючи наведене, митну вартість оцінюваного автомобіля марки «TOYOTA модель «YARIS», номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 було скориговано відповідно до  статті 64 Митного кодексу України  за резервним методом, шляхом прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2024 №UA102000/2024/000046/2, відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено (МД від 29.01.2024 №24UA204040000406U7).
Митну оцінку спірного транспортного засобу здійснено на рівні 1500 EUR.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для винесення рішення була не цінова інформацію з ЄАІС, а неподання до митного оформлення декларантом усіх документів, визначених ч. 2 ст. 53 МКУ, та виявлені у поданих документах розбіжності і невідповідності.
Вищевикладені обставини апелянт не спростовує, доказів зворотного ані до суду першої інстанції, ані апеляційної інстанції, не надав.
При цьому, інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та не спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Отже, враховуючи вищевикладене та оскільки протиправність рішення про коригування митної вартості товару №UA102000/2024/000046/2  не доведена, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2024/000046/2 не підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                          Василенко Я.М.

Судді:                                                                                                    Ганечко О.М.

                                                                                                              Кузьменко В.В.