ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року	Львів	Справа № 347/1309/23 пров. № А/857/15154/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                      Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
за участі секретаря судового засідання –                    Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Національного природного парку "Гуцульщина" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (суддя – Гомельчук С.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом Національного природного парку "Гуцульщина" до  Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

Національний природний парк «Гуцульщина» у жовтні 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.09.2024 №76009164 у сумі 32000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Косівського районного суду від 18.06.2024 у справі №347/1309/23 зобов`язано Національний природний парк «Гуцульщина» усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959 площею 0,25 га за адресою участок Погар, с. Шешори, Косівського району, Івано-Франківської області, зобов`язавши Національний природний парк «Гуцульщина» передати власнику земельної ділянки кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959 Калиновській З.С. ключі для відкриття встановленого Національним природним парком «Гуцульщина» шлагбауму на під`їзній дорозі до земельної ділянки кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959 та не чинити перешкоди в користуванні і доступі до земельної ділянки кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959. На виконання вказаного рішення позивачем було видано наказ №85, відповідно до якого замок, встановлений на шлагбаумі, було демонтовано та листом від 11.07.2024 №373/11 було повідомлено Калиновську З.С. про можливість отримання ключів від замка, який був встановлений на шлагбаумі за адресою Івано-Франківська область, Косівський район, село Шешори, вул. Чорновола, 54. Проте, до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №76009164 від 10.09.2024 за ключем ніхто не звертався. Надалі, державним виконавцем, у межах виконавчого провадження №76009164, винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн. Однак, представник позивач вважає таку постанову протиправною, оскільки рішення Косівського районного суду у справі №347/1309/23 від 10.07.2024 НПП «Гуцульщина» виконав у повному обсязі до винесення спірної постанови.
Рішенням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на виконання рішення Косівського районного суду у справі №347/1309/23 від 10.07.2024 позивачем вчинено всі необхідні дії для передачі ключів Калиновській З.С., усунув та не чинить перешкоди у доступі до земельної ділянки, ще до винесення постанови №76009164 від 10.09.2024.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 у справі №347/1309/23, зокрема, зобов`язано Національний природний парк «Гуцульщина» усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959 площею 0,25 га за адресою участок Погар, с. Шешори, Косівського району, Івано-Франківської області, зобов`язавши Національний природний парк «Гуцульщина» передати власнику земельної ділянки кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959 Калиновській З.С. ключі для відкриття встановленого Національним природним парком «Гуцульщина» шлагбауму на під`їзній дорозі до земельної ділянки кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959 та не чинити перешкоди в користуванні і доступі до земельної ділянки кадастровий номер: 2623688801:01:001:0959.
На виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 у справі №347/1309/23 Національним природним парком «Гуцульщина» винесено наказ №85 від 10.07.2024 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (а.с.4).
Пунктом 1 вищезазначеного наказу вирішено усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: 2623688801:01:001:0959 площею 0,25 га, за адресою: участок Погар, с. Шешори, Косівського району, Івано-Франківської області.
Відповідно до п. 2 наказу №85 від 10.07.2024 визначено на звернення ОСОБА_1 передати ключі для відкриття встановленого шлагбауму на під`їзній дорозі до земельної ділянки із кадастровим номером: 2623688801:01:001:0959 та не чинити перешкод в користуванні і доступі до вказаної земельної ділянки.
У відповідності до п.3 наказу №85 від 10.07.2024 вирішено до моменту передачі ключів здійснити демонтаж замка, встановленого на шлагбаумі.
11.07.2024 НПП «Гуцульщина» листом №373/11 повідомило ОСОБА_1 про усунення перешкод в доступі до земельної ділянки та можливість отримання ключів від замка, який був встановлений на шлагбаумі (а.с.5).
06.08.2024 Косівським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 18.06.2024 у справі №347/1309/23, яке вступило в законну силу 19.07.2024 (а.с.145).
10.09.2024 головним державним виконавцем Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ганущак Р.І. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №347/1309/23 від 06.08.2024 та винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн (а.с. 146 на звороті-149).
Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 10.09.2024 №76009164 про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000 грн, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від виконання як таких виконавчих дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIIIз наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі- Закон № 1404-VIIІ).
У силу статей 1та5 Закону № 1404-VIIIвиконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Частиною 1статті 18 Закону № 1404-VІІІна виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Види заходів примусового виконання рішень визначені статтею 10 Закону № 1404-VІІІ.
Згідно з пунктом 1 частини 1статті 26 Закону № 1404-VIIIвиконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин 1 та 3статті 27 Закону № 1404-VІІІвиконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Як визначено у частині 4статті 27 Закону № 1404-VІІІ, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно із частиною 5статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот); 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами. Також частиною 9 вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі, зокрема, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Наведені приписи свідчать про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від виконання як таких виконавчих дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, від 28.01.2021 у справі № 640/24233/19.

Матеріалами справи підтверджується, що головним державним виконавцем 10.09.2024 у межах ВП № 76009164 було відкрито виконавче провадження з одночасним винесенням постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 32000,00 грн.
Отже, постанову про стягнення з боржника суми виконавчого збору прийнято головним державним виконавцем на виконання вимог частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII.
Разом з тим, доказів того, що НПП «Гуцульщина» рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 у справі № 347/1309/23 було виконано у добровільному порядку та в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження ВП № 76009164, матеріали даної справи не містять.

Доводи представників позивача, що НПП «Гуцульщина» винесено наказ №85 від 10.07.2024 про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою та надсилання листа від 11.07.2024 №373/11 про можливість отримання ключів від замка, який був встановлений на шлагбаумі, не можуть бути розцінені судом як повне та належне виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження.
При цьому у матеріалах справи наявний акт державного виконавця від 20.09.2024, яким встановлено, що представнику Калиновської З.С. передано ключі НПП «Гуцульщина» для відкриття шлагбауму на під`їзній дорозі до земельної ділянки із кадастровим номером: 2623688801:01:001:0959 (а.с. 149 на звороті).
Вищенаведене свідчить про те, що рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 у справі № 347/1309/23 виконане належним чином 20.09.2024, тобто після відкриття виконавчого провадження №76009164.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на обставину добровільного виконання ним рішення, оскільки із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження починається відлік примусового виконання рішення, можливість виконати боржником його у добровільному порядку втрачена.
Апеляційний суд наголошує, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2024 є чинною, що визнається апелянтом.
За своєю правовою природою постанова про стягнення виконавчого збору є рішенням державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII).
Відтак, у межах спірних правовідносин відсутні визначені законом умови та підстави не стягувати виконавчий збір.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного природного парку "Гуцульщина" залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року в справі №347/1309/23– без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено  29.05.25